- Tak co, jdeš na to? - Už? - No jasně.
Počkej, dneska to vyjde a bude ze mě...
- Co děláš, vole? - Sojku, nasranou.
- Čau, kde ho máš? - Tady. Pojď.
- Čau. - Pojď sem.
Pes!
Ale neboj, o všechno je postaráno, kamaráde.
- Čau. - Čau.
- Cos přines? - Slivku. - Slivku, jo?
Domácí, od strejdy z Moravy. Máme toho plnej sklep.
- Počkej, máš tu fotku? - Jo, promiň.
Pěkný.
Jen abysme to stihli, než se probudí vaši.
Co abysme stihli?
Sedni!
Ty seš teda nadrženej. Ty bys to nerad prokaučoval, viď?
Jako vždycky.
Co to meleš? Jak jako vždycky?
Ty už jsi tak trochu pojem. Věčnej panic, víš?
To byl vždycky nějakej problém, já jako jinak nemám problém.
Já tě toho zbavím.
- Vlhnu. - Já taky.
- Kurva. - Cože?
Lehni, nebo pac.
Ježíš, tady hoří! Co děláš, sundej to!
Ne na koberec!
- Záclony! Strhni to! - Záclony! Dělej něco!
- Ty dělej, ty vole! - Ježíšmarjá!
- Tak to postříkej! - Čím to mám stříkat?
Tohle ne!
Dobrý den. Filip Kaštan. Nemáte trochu vody?
Takže nic?
Tři měsíce?
Nic.
Připadá vám, pane Novák, vaše žena atraktivní?
No tedy...
Pardon.
Jsem na jednání, teď nemůžu.
Manžela zajímá práce víc než já.
- Jak dlouho jste manželé? - Sedmnáct let. - Osmnáct.
Já dvacet pět. Moje žena. Věřte mi, už to bude jenom horší.
Tak mě dobře poslouchejte.
- Doporučuji návrat ke kořenům. - Co prosím?
Musíte se vrátit do dob a do míst, kde to mezi vámi fungovalo.
To většinou zabere. I v sexu, pane Novák.
- To musíš dělat takovej kravál? - Nazdar. Tak co?
Už to prasklo, ty náš pyromane?
Vole! Právě že ne, ale čekám to každou chvilku.
A co ta Marcelka? Jak dopadla, chudák holka?
- Ta už mě o to taky nepřipraví. - Žádnej strach, mám náhradu.
- To je ta kamarádka tvojí baby? - No jasan.
- Jedou s náma? - No přece nejsem svině, ty vole.
- Počkej, kam jdeš? - Pro ten raft ne?
- Než se proflákne tvá žhavá noc. - Já jsem rád, že spí.
- Když tu máte takovej bordel. - Našlapuj přes paty.
- Ty vole, co to je? - Šemík, no.
To si děláš srandu. Tady to je!
- Tak buď aspoň trošku potichu. - Ty vole, to je nějakej Titanic.
Že bysme to nafoukli rovnou?
- Ty vole!
Vypni to, ty vole, vypni to...
- Kde se to vypíná? - Buď zticha.
Vypni to tamhle!
- Ticho! - Já tě špatně slyším.
To je magor! No nezabila bych ho? Já ho zabiju.
Kurva, vypni to!
Filipe!
Ona se probudila!
Co to je jako? Filipe, ty dobytku! Co tam děláš s tím kompresorem?
S takovouhle gumou jsem to ještě nedělal!
Moment.
- Jo, už běžím. - Už teď seš mrtvej.
Každopádně, až nás tam ty ženský uviděj,
tak to po nás budou chtít desetkrát denně.
Co je, maminko?
Přišla za tebou kamarádka.
Poslouchej, kamaráde. Tentokrát zůstane má šrajtofle zavřená.
Na tu škodu si tentokrát vyděláš sám. Je ti to jasný?
A že jsem kámoš, tak ti řeknu, kde si na to vyděláš.
- Ne, mami. - U mýho bratra Jonáše.
Mami, to nebylo schválně, já už to nikdy...
Pozítří tě odvezu na nádraží.
Já si neumím představit, že má někdo horší dítě než já!
Maminko, je to opravdu důležitý, ten tejden pro nás.
Jestli by ses nám o Honzíka nepostarala.
- Učitelky ho milujou. - Dobrý den. - On se hodně zlepšil.
Takže my bysme si dali šestkrát Big Mac...
Je s ním už míň starostí. Dáte si do čaje med, maminko?
Ještě tři cheesburgry, čtyři velký coly, pět taštiček...
No jo, je to andílek, ale jak dlouho?
- Dobrý den. - Já jsem si to neobjednal.
- Nedávejte to sem. - Průser!
Vypadá trošku rozumnější.
Já jsem vám říkala, že by potřeboval pevnější ruku.
Za mých mladých let by dostal rákoskou...
A proč se o Honzíka nepostará Daniel? Je skoro dospělý mužský.
- Já mám celej tejden brigádu, babi. - To je od tebe hezké, Danieli.
Doufejme, že tvůj bratr bude jednou taky takový.
Ještě čaj, maminko?
Dostali jsme od doktora prášky na snížení hyperaktivity.
Dáš mu to ráno do Spritu, a celej den je jako beránek.
- My tě opravdu potřebujeme. - Na rovinu, Blanko,
já vím dobře, že žádná pečovatelka ho nechce hlídat,
takže poslední instance jsem jako vždycky já. Ale dobře.
Když to tolik potřebujete, tak já si ho na ten týden vezmu.
Tady máš, babičko.
No, Honzíčku, vidíš. Když se chce, tak jde všecko, viď?
Jsi hodný. Úplně mě dojal. Doufám, že ti to vydrží.
- Ne, tady vodu! - Ne! - Maminko, vodu!
Taková naivka! Zas jsem se nechala obalamutit. Já stará kráva!
Jak to, že nikam nejedeš? Já už to těm holkám slíbil.
Mně se naši taky snažili hodit na krk Honzíka,
- a já se prostě vykecal. - To neznáš moji matku. - Prosím tě.
Strejc Jonáš, to je noční můra.
Bydlí na tom nejsmradlavějším statku v tý nejsmradlavější díře.
Ale hovno s brzdou. Jedeme s buchtama na vodu, ti říkám.
Naši tam dřív jezdívali a dodneška jsou z toho úplně odvařený.
To je jednoduchý. Nejdřív natankuj plnou, ať ti to madrfotr neztopí.
A najdi si autobusy, který zastavujou nad naší řekou.
Radši moc nemluv, protože to každýho rodiče potěší, že jo.
A až ráno pojedeš, tak se musíš tvářit totálně tragicky.
Jako že ti to začalo docházet a nikam prostě nechceš.
Nečum tak blbě.
Jako že ti ten trest strašně vadí,
že jsi z toho hotovej, rozumíš, to každýho rodiče potěší ještě víc.
A mysli na to, že mám sílu v pažích, kamaráde.
Pak už je to jednoduchý. Až přijde ta správná zastávka,
tak prostě vystoupíš a přesedneš na ten správnej bus.
Já tě budu čekat s našima holkama na zastávce u kempu.
A večer konečně zasuneš, a bude z tebe chlapák.
Já tam vystupuju.
Tak mi aspoň zastavte, já vyskočím.
Tak mi jenom přibrzděte, já vyskočím.
Díky a jeďte rychle, tady strašně smrdí pole.
- Tak jo, díky a stavte se někdy. - Tak toho bych se bála.
Nazdar.
Tak kde máš baby?
Člověče, ty seš nějakej vyvoněnej, co to je?
Ty vole, to je jedno. Kde jsou?
No tak si to snad radši přečti.
Nakonec jsme jely k moři. Doufám, že si užíváte vodu tak jako my.
- No nazdar, ty vole! - Počkej, kam chceš jít jako?
Dojit krávy na Moravu, debile.
Najdem nějaký jiný holky, to snad není takovej problém.
Ty degene, já riskuju megaprůser kvůli jedný debilní ememesce.
Dneska už stejně nic nejede, tak se uklidni
a pojď to normálně vyřešit v klidu jako člověk.
Stopnul jsem sem, stopnu i zpátky.
Přece mě tady nenecháš, Kaštane. Já ti nějakou roštěnku seženu.
Já ti slibuju, že jestli tady nezasuneš,
tak já pojedu na tu Moravu a odmakám to za tebe.
To nevíš, do čeho jdeš.
No fakt. Vyber si holku, a je tvoje.
Díky, byl jsi sladkej.
Tak co to bude, pánové?
Já mít takovouhle lodičku, tak nejedu ve dvou jak nějaký buzny.
To se tak stane, no.
Tak bude to za čento.
Jak za čento?
No úplně novej kompresor za dva tácy.
Tak jsme se přece předtím nedohodli.
Heleďte se, já si ten vzduch můžu vzít zpátky.
Jo a abych nezapomněl, po dvou čentech za ty pádla.
Ty se vám budou taky hodit.
- Jo, mami. - To tam má strejda nějak veselo.
To víš, oni se vrátili z pole.
Moraváci řáděj.
- Prosím vás, můžete být tiše? - Co je, skautíku, vole?
Já jenom jestli byste nemohli zahrát nějakou moravskou?
- Na to ti serem, vole. - Dej mi ho k telefonu!
On teď nemůže.
- Ty jsi, Martine... - To už je lepší.
- Hele, dej mi ho! - Jo, dám ti ho, počkej.
Pane... Strejdo... dávám...
Ty jsi, Martine, strom zelený...
Ty debile jeden, ty ses zase zmastil, ty hovado!
Já ti tam posílám kluka jako na převýchovu,
- a ty ho takhle uvítáš, hajzle! - Neblázni!
A to jsi mi sliboval, že už nechlastáš, ty vole.
- Dobře, všechno bude v pořádku. - Ty hajzle, víš, co já ti řeknu...
- Slyšíš mě? - Jasně, neboj se, omlouvám se ti.
- Jdi do prdele! - Já už ho srovnám.
Buďte rádi, že nemáte takovou manželku.
Za takový prachy jsem si mohl nějakou tu babu koupit.
- Leda tak nafukovací, kamaráde. - Ta je taky dobrá.
No ale k tomu bys taky potřeboval toho chlápka s kompresorem.
Hele, a kdy začnem shánět nějakou tu babu pro mě?
Co to bylo, ty vole?
Ty debile! To je nějakej magor, ne?
Honzíku! Pojď se ještě napít.
- Honzíku? - Co tady děláš?
To se dělá, házet po cizích lidech?
Já neházel po cizích lidech. To je Dany.
Ještě si ze mě dělej legraci.
Dany?
No a jsme v prdeli.
Danieli, už jsi velkej kluk, nemá smysl hrát nějaký přiblblý hry.
My s maminkou nějak... V poslední době nám to moc neklape.
- Já vím, chodíte k psychoušovi. - Prostě jsme se rozhodli
udělat si čas a zajet na místa, kde jsme se seznámili.
- Zkusit se vrátit do starých časů. - To zní trošku ujetě.
- Já bych to zase tak neodsuzoval. - Vždyť si říkal to samý.
Podívej se, Danieli, tahle terapie bude fungovat jedině tehdy,
- když budeme mít s maminkou klid. - Já vás nehodlám nějak obtěžovat.
No tady teď nejde o tebe.
A o koho?
To ne teda ale. To fakt ne.
Zejtra ráno to definitivně balím.
No tak, třeba se něco stane.
To jo, vole, přijede raft plnej krasavic a budou řvát:
"Filipe, ty vole, panici, chcem tě, vole, chcem tě!"
Třeba jo.
Ale já už budu mezi krávama.
Vem si jinou.
- Slyšíš to ticho? - Jo.
- Opovaž... - Říkal jsem, že jsem na dovolený.
Ahóóój! Tě šplouch, vodáci!
No to snad není možný, neviděl jsem tě, to už bude sakra...
Dlouho.
Já myslel, že podnikatelé už na vodu nejezděj.
My jsme tady s Bláňou chtěli trochu zavzpomínat na starý časy.
Víš, že ještě umím svůj parádní kousek? Toho speciálního eskymáka?
- Můžeš mi říct, co tady dělá? - Já nevím.
Tys mu řekl, že tady budeme? No ty jsi neuvěřitelnej.
- Ty se bojíš bejt se mnou sám. - Ale Blani...
- Ty se bojíš, že budem komunikovat. - Ale neblbni, uklidni se.
Nech toho, to se teda neuklidním.
- Hele, on se topí. - Nech toho, tyhle vaše blbý fóry.
Ježíši Kriste!
- Pomoc! - Kdyby se tak utopil...
- Tady se topí člověk. - Zdenku, na!
- Tak jaká? - Hele, někdo se ti tam topí.
Cože? Hele, fakt že jo!
Pomoc!
Seš dobrej?
Jo, teda ne úplně, ale...
- Já bych potřeboval taky zachránit. - Ty nevypadáš jako utopenec.
(řev)
Bořku, ty jsi takový zvíře!
Dobrý, co? Ty jsi tak krásná, když jsi rozrušená.
- Tak co? - Neruš to.
- Ještě se ti chce na tu Moravu? - Ne.
- No tak, Honzíku... - Au, omlouvám se.
To je dobrý.
Sejdeme se večer v kempu Pálenka. Asi dvacet kilometrů po proudu.
Tady máš něco na tu jeho hyperaktivitu.
Prášek denně, a bude jako beránek.
Radši mu to přimíchej do Spritu, ten neplive.
Uvidíš, bude dobrej. Tak zatím.
Tak jsem se zamiloval.
- Do týhle? - No.
- No to sis teda vybral. - Proč?
- Trošku nadstandard, ne? - Když si všimne, že ji miluju...
Ty máš problém, potřebuješ se ho zbavit.
K tomu ti pomůže nějaká pořádná samice, rozumíš, jako na pokusy.
Nezastavujem, máme zpoždění.
Takže, mé dámy, dnes nastává přerod ve vašem životě.
Podstoupíte vodácký křest.
Symbol smlouvy mezi vámi a řekou.
Podstoupíte křest vodou a pádlem...
na pozadí.
Teď nebo nikdy.
- Ahoj! - Ahoj!
Ty vole, to vůbec nejede, já už nemůžu.
- Nějakej problém, hoši? - Ne, proč?
Aby ryby z tý vaší rychlosti nedostaly závrať.
- To víš, že jo. - Uděláme kšeftík, ne?
- Už to sviští v brambořišti. - Toto chtělo moje tělo.
To je jízda, co?
- No, moc rychle vám to nejede. - Tak se drž, prcku.
Tak co, kluci? Za tři čenta slušná jízda, ne? Provětraný?
Tak já už jdu. Čauves.
Cos tam dělal, ty tetřeve?
To byly holky.
Následujte mě ke břehu.
Kytku nebo medvěda, slečno?
Ne, takhle to taky nebylo. Vždyť jsi mi tykal. Znova.
Ale to přece nemusíme dělat úplně přesně.
Ta maringotka byla tenkrát taky jiná. A ani tady nemaj medvědy.
Máme si to připomínat. Tady jsi mě poprvý balil.
- S tebou to fakt nic nedělá. - Ale jo.
Tak se aspoň snaž, kytku jsi mi nedal už pěkně dlouho.
- Ahoj. - Jau.
- Je to tady furt stejný, co? - Čau. No jo.
- Já věděl, že vás tady najdu. - No jo. - Tak ukaž.
Jé, čau.
- Tak sem, tady nejdřív. - Ne, počkej, počkej...
Brácha! Ty jo.
Honzíku, nech toho!
Tak schválně, do který jdeš, kromě tý tvý krasavice?
- Já nevím ještě. - Tak si vyber, ať to můžem rozjet.
Já nevím.
- Děvčata, která z vás bude první? - Tady Martina.
- A proč zase já? - Se mnou jste v bezpečí.
- My to klidně vezmem za ně. - My jsme rádi akční.
- A pak vás budem zase křísit, ne? - O to nám právě jde, ne?
Mladej, co tam děláš? Slez dolů!
Čí je to dítě? Pojďte si ho zpacifikovat.
- Brácha, ty vole, běž od toho! - Co dělám?
- Ježíš, dojdi pro něj, ne? - Chtěl jsem jenom zmáčknout tohle.
Co děláš, ty tetřeve? Vypadni odsaď! Vypadni!
- Honzíku, nemáš žízeň? - No jo.
Hodnej, pít se musí, to je dobrý na úžeh.
A nech si to u sebe, kdybys náhodou měl ještě žízeň.
- Myslíš, že to zabere? - No uvidíme.
Jen jestli není navyklej.
Pavle?
Pavle? Co to děláš?
Jo, už budu. Vydrž.
To se mi snad zdá.
Tak, děvčata, je deset hodin, večerka.
Ne! Ještě ne.
Nechte je, šéfe, aspoň hoďku, já je ohlídám.
Jo, jo!
- Dnes je o hodinu šouplej režim. - Jo, jo.
Vendulo, pro tebe to neplatí. Zuby vyčistit a spát.
Tati, prosím tě!
Tak jdi, Vendulko, trempíci už maj padla.
Jsem jak exot s tebou a s tím tvým člunem, fakt.
Cože? Já jsem ti dal svůj památeční kajak. Víš, co to znamená?
Na něm jsem absolvoval svou první noční jízdu s křestem.
Kam jdeš, Vendulo?
Hele, není ti zima? Já ti půjčím mikinu.
Moje rozehřejvá víc. Jestli chceš, já ti půjčím moji.
Fakt mi není zima.
Vlajka vzhůru letí, k radosti svých dětí hned se...
Sakra bordel! Zatracený měšťáci, co to?
Vendulo!
Vendulo! Kde máš kajak? Kde máš kajak?
To si vyřídíme později!
Tak kterou si mám vybrat?
Já nevím, kterou bys chtěl?
A dolů, a nahoru, a dolů, a nahoru...
To jsou všechno dobrý pouzdra, to je těžký takhle v teplákách.
- A dolů, a nahoru... - Ale pěkný prdelky jsou to.
Na tu Kláru zapomeň. Ostatní jsou taky dobrý.
- Co ta bloncka? - Ta barbína? Ta na mě sere.
Se usměješ, a je hotovo.
Bude žízeň.
Ta bloncka, ta má kozy, normálně úplně do ručičky.
Paráda, ty vole. Ale co uděláme s tím tvým bráchou?
No, zavážeme ho za loď za provaz a potáhneme ho ve vodě.
Ty krávo, mrňous malej.
Vendulo, převlíct, švihej!
Nemáte něco studenýho? Jsme úplně vyprahlý.
Pro vás všechno, dámy.
Ježíš!
- No pane Turek! - Pojďte, já vám vyperu a vysuším.
- Ty vole, on už je vzhůru! - On je teplej, nebo co?
To se mi nelíbí. To se mi vůbec nelíbí.
Ahoj, děvčátka.
Kdybych byla jahodou, bílým kvítkem v háji...
- Věru bych rozkvétala... - Dělej!
Každým rokem v máji. A tak bych zavoněla...
Ježíš, na co máš boty, ty vole?
Teda holky, tohle musíte vidět!
Danieli? Co tam děláš?
Já? Ne, to je...
Ty prasáku, ty úchyle!
Jak si to představuješ mě vošmachlávat po ránu?
Čau.
Ahoj.
Já mu tam dám snad dvojitou dávku.
Hele, kluci, měl bych pro vás takovej úkol.
Pomoc!
Všiml jsem si, že máte potíže s rychlostí a tady mladá je slušnej motor.
Vemete mi ji do člunu?
Zvládne kormidlo a klidně ji dejte i na háček.
To je klid, co?
Jsi taky tak rád, že jsme si přivstali?
Taky jsme si mohli přispat a nechat Bořka odjet.
Proč mu musíme furt ujíždět?
Nemudruj furt. Taková nádhera.
- Dej mi pusu. - Vždyť se převrhneme.
Nepřevrhneme. Víš, že jsi mě tady políbil. Tenkrát.
- A taky jsme mu ujeli. - Jo?
Ahoj! Hele, nechte toho miliskování a radši čtěte vodu.
Prosím tě, nech toho! Já potřebuju nějak slézt.
- Nazdar, děvčata! - Ahoj.
- Nechceš se napít? - Že se s nima bavíš. S úchylama.
- Tak je nech, byli srandovní. - A mají dítě.
Nemůžou bejt úchyláci, když jim svěří takovýho hezkýho kluka, viď?
- Vy jste taky pěkný holky, sexy. - Copak ty o tom víš?
Moc ještě ne, jenom co říkají kluci.
Jo tak, sexy? Vy jste ale milí!
Akorát říkaj věci, kterejm nerozumím.
Ty máš fakt kozy a bobra?
A kde je pěstujete? Někde ve chlívku?
Na křečka mám akvárko, ale kam bych dal kozy, to nevím.
Ani bych je nechtěl, protože trkaj. Ale toho bobra bych chtěl vidět.
Já nikdy žádnýho neviděl. Jenom v televizi.
Hoď mi Bueno!
Kluci, jste v pořádku?
Z toho se vyspí.
Mě to moc mrzí, kluci, já vím, že to s ním není jednoduchý,
ale u počítače je Honzík vždycky hodnej.
Ale ten je táty, ne?
Ty ho teď potřebuješ víc, ne? Jsou tam hry.
- Snad ho to na chvíli zabaví. - Díky. Ahoj.
- Kam jdeš, ty vole? - Dočkej času.
- Co já tu s ní? - Udělej ze sebe trošku člověka.
Mám pro tebe překvápko na večer.
Doufám, že nám Bořek nebude dělat zase křena.
Co když mi to Honzík rozbije? Taky ses mě mohla zeptat.
Doma mu to taky půjčuješ, a rozbil ti to někdy?
- Teď ho stejně nebudeš potřebovat. - Tak mi vybije baterku.
Tak si ji nabiješ.
Bořek je rozumnej chlap a pochopí, že chceme bejt sami.
Už zase spí.
Půjdete jedna po druhé nahoru vedle té skály na souřadnice 52, 40, 20.
Tam najdete vzkaz označený vaším jménem.
A kdo bude nejpomalejší, uklidí tábořiště.
- Ale tohle je vodáckej kurs, ne? - Ale zápočty dávám já, že jo?
A vodáci musejí bejt cvičený na přežití v divočině.
Co když se vám zničí loď uprostřed amazonskýho pralesa? Aha?
Jau, komáři blbý.
- Pojď sem. - Já, proč? - Pojď sem.
Domluvil jsem vám rande. Kaštan by se chtěl s tebou projít.
Jo? Ale mě budou hledat.
Prosím tě, to je zařízený. Pohoda. To vemu za tebe.
Tak co máš v plánu?
- Jau, bacha! - To je ono.
Tady to, jo?
Ty ses na mě připravil. To je paráda. Co ty svíčky?
Já bych to radši zhasnul, když jsme na seníku.
Romantika musí bejt.
Rozbalíš mi ho?
- Počkej, já jenom... - No co?
Já jsem to ještě nedělal.
Mně se vždycky stane nějaká kravina, asi mám blbou karmu.
Ty seš takovej roztomilej.
- Tys už to někdy dělal. - To šlo samo.
Tak to zvedni, co když je to Dany.
- Promiň. - V pohodě. Já ti nikam neuteču.
No mami, já jsem jenom musel odložit hrábě, víš.
To víš, na venkově, děláme od rána do večera, znáš to.
Ne, nešeptám, proč bych šeptal? Jsem tu teď s jednou krávou.
- Podestýlám jí a tak. - Ty hajzle!
Do prdele.
Martino, nevíš, kde je ta pitomá značka?
Já nejsem tak úplně Martina.
Snad tady na někoho nečekáš?
No, vlastně na tebe. Filip šel někam s Martinou,
tak jsem si říkal, že bych mohl dělat bodyguarda zase tobě, ne?
- Ty to máš teda vymyšlený. - No, to mám.
Ty vole, ta vypadá! To abych zase jel, ty vole.
Ne, ty si hlavně musíš pojmenovat problém, rozumíš?
To je jasný, to je nějaká kletba. Už si nešplouchnu.
S tou Klárou bych aspoň mohl chodit za ručičky.
To je největší error, ty vole, tvůj problém je v předehře.
Ty prostě potřebuješ buchtu, která to na tebe tak vybalí,
že se nestihne ani nic stát.
A nahoru, a dolů...
To je blbý.
Steelová! Ta by potřebovala tejdenní předehru, minimálně.
To je blbý se jim tam hrabat.
- Tady je to nějaký vyvoněný. - Ty krávo, čí to je?
- Čí to je stan? - No, uvidíme.
- Na shledanou. - Nazdar!
Mě to tak příjemně nabudilo.
Děvčata, během deseti minut to tady všechno sbalíte.
- Hned vzápětí se nalodíme. - Frajerka, co tohle nosí na vodu,
tě voroštuje dřív, než si tvoje karma stačí všimnout, co se děje.
Tak schválně, kdo do toho stanu vleze.
- Jsem úplně dehydrovaná. - Tahle intoška?
No jasan, ty to rozpalujou úplně nejvíc. Ty vole, to bude masakr.
Necelé dvě minuty, dámy, tak sebou hoďte.
Rozuměly jste? Hoďte sebou.
To si nechceš vzít s sebou na kolo, že ne?
Jenom aby ho neukradli, stejně je vybitej.
Dobrý jitro.
Se jedete před plavbou ještě někam projet?
Jenom jsme si chtěli s Bláňou odfrknout, tak jedem na Kašperk.
Na Kašperk? To je daleko, ne?
My jsme tam posledně jeli celej den.
To nemůžete v žádným případě do dalšího kempu stihnout.
No to ani nechceme, chceme si jenom odfrknout, že jo?
Bořku, tak my už máme sbaleno, tak co bude?
Tak jedem, nebo ne?
Bořku, nemohl bys skouknout naše kluky,
- aby moc neblbli? - Jasně.
Jasně.
Tos mu musel vyžvanit, kam jedeme?
Jako že by jel za náma, jo?
- Na čem by jako jel? - Na kole.
Tolik kol tady správce nemá.
- Dobrý den. - No.
My se jenom přišli zeptat, jestli náhodou nemáte
- takový ty časopisy... - Myslíte pornáče?
- No, ale s poutama a tak. - Rozumím, nemusíte nic vysvětlovat.
My to máme pro jednu babu, ona je taková intelektuálka.
Intelektuálka nymfomanka? Tak to bych měl něco epesnějšího.
Feromon, ten funguje stoprocentně. To budete muset ty baby odhánět.
Budou nadržený jak Růženka ve věži.
Hele, to by u vás holky asi neměly vidět, radši to schovejte.
- Tak děkujeme. - Děkujem, na shledanou.
Tak pohyb, děvčata, žádná voda. Změna plánu, nasedat!
Ty šátky si uvažte kolem očí,
vyzkoušíme si jednu ze základních paragánských zkoušek.
Výsadek provedeme na vám zcela neznámém místě
a vy budete mít deset hodin na to, vrátit se zpátky do kempu.
Tohle už fakt ne, jsme tady snad na vodě, ne?
Ještě slovo, a vysadíme tě o deset kiláků dál než ostatní.
- No čau, tady já, Filip. - Co chceš?
- Hele, kam jedete? - Na Kašperk, daleko od tebe.
Doufám, že tady nikdo netelefonuje.
Jasně jsem řekl, do divočiny žádný mobily!
Proč my dva jsme vlastně přestali jezdit do přírody,
vždyť je to lepší než u moře, viď?
- No nevím. - To je nádhera.
Já už jsem trošičku tak jako rozlámanej.
Proč seš rozlámanej, prosím tě, v týhle přírodě?
- Z toho pádlování. - Ježíšmarjá, to se houpe!
To je matka. To mě zabije, já nevím, co jí mám říkat.
- Čekám na vás na hradě. - Vždyť s ní nemusíš mluvit.
Tak jí pošli uklidňující foto.
Co tam mám napsat?
Nevím. "Pozdrav od kámošek." Ona ty krávy úplně nesnáší.
- Ty vole, komu jsi to poslal? - Co?
To není číslo matky, vole!
Čí je to číslo?
Cože?
- Na konci kurzu vrátím. - Jak mám bejt bez telefonu?
Děvčátka, já zapínám stopky.
Kdo z vás bude první, nemusí zítra na rozcvičku.
Takže, tři, dva, jedna, start!
Takže, jedem, jedem, nebo bude rozcvička i večer!
To si dělá prdel, ne?
Nádhera, fakt nádhera.
Nemusíš se snažit, stejně vím, že tě to nezajímá.
Zajímá. To není pravda, mám rád hrady, miluju historii.
Mohl bych si u vás nechat dobít tohleto? A dva dospělý lístky.
Čus, podnikateli, snad ne práce?
Udělej mu taky kafe, ať nám vydrží.
- Blani, dáš si taky? - Ahoj.
A víš, že tady normálně straší?
Na to už ti neskočím, na to jsem ti možná skočila tenkrát.
My jsme tady jednou nocovali... Pojď sem.
Tamhle na tom ochozu se objevilo takový modravý světýlko.
Mělo to obrys lidský postavy a teď to plulo a plulo...
- Pojď se podívat, to musíš vidět. - Ježíš, počkej, panebože...
- Pane vedoucí, my jsme se ztratily. - No my jsme úplně ztracený.
My jako ženy nemáme orientační smysl,
takže i z fyziologického hlediska váš úkol dokončit nemůžeme...
Co to meleš?
- Martina nemůže ujít 10 kiláků. - Prosím tě, promiň.
Jdeme!
Stát!
Když nejste schopný se dostat z obyčejnýho bodu A do bodu B,
tak se aspoň dostanete tamhle na ten kopec.
A tam se pomocí přírodních artefaktů budete maskovat tak,
aby vás nepřítel neviděl ani na metr. Je to jasný?
Tohle vám pomůže. Já vás budu sledovat dalekohledem.
Koho uvidím, ten poběží za autobusem až do tábora.
- Já mám astma a tady jsou kytky. - Zvykat si budeš, holčičko.
Jsi jako dřevěná debilní loutka, koho to posloucháš...
Raduško, prosím tě...
- Počkej, a co kola? - Jsou schovaný. To je jedno.
Teda to je vůně, na tenhle feromon se nalepí i kanec.
To je pižmo.
Můžeš si to vzít a jít se mnou nebo...
To smrdí jako ten autobusák.
- Čau. - Čau.
Nazdar.
Co to je za smrad?
- Co to tu smrdí? - Co?
Blani? Pavle?
Blani! Blani!
Blani!
- Proč s ním tak koketuješ? - Tamhle jsou ty kameny.
- Neodpověděla jsi. - Budeš se hádat na našem místečku?
- Co když někdo půjde? - Kdo by sem chodil?
- Všichni choděj jenom na hrad. - No nevím, nikdy nevíš.
Minule taky nikdo nepřišel a mohli jsme si udělat Daníka.
- Pojď sem, Gumídku. - Nečum na to.
Debil.
Psycholog říkal jako tenkrát, tak jako tenkrát.
Jen jestli to trochu nepřeháníme.
- Jau, noha. - Co je? - Ležíš mi na noze, kruci.
- Jak se sem mám vejít? - Už jsme to mohli mít za sebou.
- Vždyť máš ještě kalhotky. - To si je mám sundat sama?
Mami, já jsem se ztratil a rozbilo se mi kolo.
- Honzíku? - Co tu děláte?
My? My jsme se opalovali a táta usnul.
No jo. Kde máš kluky?
Choděj s těma holkama prej někam vrzat.
- Panebože, to je debil. - Pojď pryč, sbal to!
Hele, zapomeňte na to, co jste teďka viděli.
To víš, že jo, Daníku.
Pardon... musím...
Zabralo to, tak běž.
To je moje trubka!
Ty šmejde, ty mně tam budeš prskat jedovatý sliny? Počkej!
Kde jsi? Ozvi se, zbabělče, držku ti rozbiju na cimprcampr.
Tak slyšíš, kde seš? Darebáku!
Ty se plazíš strašně rychle, jsem ti vůbec nestačil.
To bylo maso, co?
Nazdar, tak co, kam letíš? Můžu jít s tebou?
Jdu jenom za Bořkem, něco se tam děje.
Dobrý, ne?
Tak tohle Bořek asi nerozdejchá.
Co to?
- Sem. - Co je, co děláš?
Co je, co čumíš? Vypadni!
Vím, že jste tady, radši vylezte, nebo to bude horší.
- Pane, koukejte vypadnout. - Nepleťte se do toho.
Vypadněte, nebo zavolám manžela. Pepíku, je tu úchyl!
(muž) Úchyl, jo? Vypadni...
Ježíš, nechte mě, tak promiňte, já jsem... do prdele!
Počkej, co blázníš?
- Dany? - Mami?
- Co tady děláš? - Já se tady nějak zašprajcnul.
Jak se tady můžeš zašprajcnout, vždyť tohle jsou dámský záchody!
A proč jsi tam vůbec lezl? Můžeš mi to nějak vysvětlit?
To tlačí, víš. Nemůžu moc dejchat.
- Já pro někoho dojdu. - Ne, mami, ne! - Dany!
- Prosím tě, nikam nechoď. - Dobrý den.
Pojď. Už jde správce.
- Tati! - Co to tam proboha děláš?
Vydržíš to?
- A nemůžeš se tam zasunout? - Zasunout?
Jak se mu tohle stalo?
Zašprajcnul se tam a nemůže dejchat. Dělej něco!
Tak tam neměl lézt! Vždyť tady nemá vůbec co dělat!
Co se to děje?
Nechceš se radši jít projít někam do lesa?
Chce tady někdo sex?
- Kluci už se vrátili? - Jsou někde zalezlí.
Tak aspoň budeme mít chvíli sami pro sebe.
Promiň.
- Ano, slyším. - Ahoj.
Ahoj.
Pan podnikatel je pořád vytíženej, co?
- Ničí mě, jakej máš život. - Co ty o tom můžeš vědět?
- Já budu muset končit. - To vidím.
Kdyby sis tehdy vybrala mě, já bych si tě jinak vážil.
- Jen si posluž, když na víc nemáš. - Nechceš ochutnat?
- My jsme si jenom povídali. - No, to jsem slyšel.
Ta voní jak ty, Blani.
Mě nemůžeš rozhodit, paďoure!
Napij se, Bořku.
- Brácha, neser! - To ne.
Nepřipadáš si už trošku trapně?
Tady to necháš, rozumíš? Ať tě ani nenapadne na to sahat.
Kaštane, padej!
Kam jedem?
No, mami! Já teď jedu se strejdou na traktoru...
Jo? Tak to je dobře.
- Poslouchej. - Někdo s tebou chce mluvit.
Tož nazdar, Filípku. Jak to, žes nedorazil ke mně na statek?
- Tady strýc Jonáš. - Dej mi ho.
Takže, kamaráde, to jsi překročil naprosto všechny meze.
To je červená karta, to je nedovolený zakázaný uvolnění.
Budou nástupy, rozcvičky, to budou normálně denní hlášení.
To jsi v životě neviděl, co tady budeš dělat.
Budu tě hlídat ve dne v noci, protože tohle už není možný!
Holky, myslíte, že kluci seženou ten člun a doženou nás?
Jsou to normální pubertální paka. Potkáme určitě lepší.
Ty jsi z nich nějaká rozjetá, ne? Jsou úplně k ničemu.
Bořek je dneska nějakej vykalenej, ne?
Bořku, co je s vámi? Jste v pořádku?
- Nazdar, Sezname, ty vole. - Cože?
To je Seznam. Vyhledávač. Všechno najde, hele.
Kde je babička? Hledej!
Toho jsme jí dali, když se jí to začalo zhoršovat.
- Co zhoršovat? - Uvidíš. Babi!
- Babi. - Chlapci, vítejte. Pojďte dál.
- Vždyť je v pohodě. - Kam jsem dala ty balíčky?
Tady to je. Můžete si to odnést, bude z toho pěknejch pár korun.
- Ne, babi, já jsem Filip. - A proč?
My si tady necháme naše věci
a něco si zařídíme. Necháme tu ještě Honzíka, jo?
To je ten malej, jo?
To seš moc hodná, že mi ho tady zase necháváš, Filípka zlatého.
Pojď rychle, než si to rozmyslí.
Tak, Filípku, dostaneš kakajíčko, víš.
To chceš zpátky drandit žebřiňákem?
Ty krávo!
To má tvoje babka na seno?
Bratranec to nemá ve městě kde ustájit, tak to má tady.
Tak to je kruťárna.
- Radši pojedu já. - Zase vlhnu nějak.
Tak, připravte se.
Bude to rekordní čas.
- Ty vole, ty jedou! - Jo, bezvadný!
Co? Co to?
Vy hajzlové! Darebáci!
- Pardon, chlapi. - Já vás přetrhnu jak hada!
Promiňte.
Rybí tuk, ten je dobrý.
No, otevři pusinku. Ham! Ham!
Co jsem to chtěla? Jo...
Lžičku, otevřít ústa a šup.
Jo! Já jsem ti chtěla dát jednu lžičku medicínky. Tak...
- Ne, ne. - Děťátko, no tak...
Ty vole, po tom průseru za nima přece nemůžeme.
Smůla se mi lepí na pinďoura.
Holky, myslíte, že ti kluci ještě dorazí?
- Dneska jsem je vůbec neviděla. - Aby se jim něco nestalo.
Čaj pro úžasnou vílu, nejkrásnější stvoření na řece.
On tě snad balí, ne?
My jsme takový paka. Holky v prdeli, čtyřkolka v prdeli,
matka mě zabije, ani jsem si neštrejch,
a ty furt kecáš o nějakejch nadrženejch na pokusy, ty vole.
Zklidni se, frajere, já to taky nemám nejrůžovější.
Co myslíš, že mi jako naši řeknou na Honzíka?
Za dobrotu na žebrotu, kámo.
Ale uznej, že kdybych celou dobu jel po Kláře,
tak bych si neštrejch, ale aspoň bych byl s někým, koho miluju.
To je hezký, ale promiň, já vůbec ani nevím, kde jsme.
Tady.
Takže v prdeli.
Nechci už žádnou intošku, blondýnu ani dračici.
Já chci Kláru...
Uvědom si, že jsme na vrakáči, ty vole, nemáme raft, nemáme nic.
Jsme v kombajnu.
Ale i z kombajnu se dá vystřelit ve velkým stylu.
Jak jako?
Sleduj...
Ještě se kvůli němu zabiju, hajzlovi jednomu. Do prdele!
Ještě že jsi mi zavolala, já už ho hledám tři dny.
Já ho přerazím jak hada, grázla. Ahoj, mami.
Tak kde je Filip?
Proč ho hledáš? Vždyť je tady.
Kdo to je, mami?
- No přece náš Filip. - Proboha!
- A raz! To jede, ty krávo! - Husto hustý.
Tak už abysme tam byli, protože to je babolep jak svině.
- No tak přidej, zaber. - Rybičky, rybáři jedou!
Hele, to jsou přece kluci!
Kluci, tam nejezděte, tam jsou peřeje mezi 5 a 6, to se nedá sjet.
Tam jde o kejhák, opravdu.
- Nazdar, holky. - My jsme se trošku zdrželi.
Ty jo, kluci, ta vaše kára, tam by se dalo dělat věcí!
- Potřebovali jsme nějaký plavidlo. - Můžeme vás vzít na projížďku.
To teda nevím, my totiž dneska jdeme na ten hasičskej bál.
- No to my taky. - No.
- Tak to je skvělý. - Danieli, kde je Honzík?
- Já ho zabiju. - My budem muset letět. Tak čau.
Hele, supr kára. Pětičento za trabanta, berete?
Díky, jasně.
Zasranej bakelit.
- Sem, ty vole! - Kluci, počkejte!
Nejsou tu pádla.
- Jdem mu pomoct, ne? - Skautíku, dělej, hoď mi pádlo.
Makej, makej!
- Jo, díky. - Dělej!
Zachraňte skautíky, hoďte jim pádlo!
Jdu tam. Pádla!
- Na háček, dělejte! - Ne, kluci!
Bořku, pomoz jim!
Jak "pomoz jim"? Už jsou strašně daleko.
Bořku...
To byl hukot.
Ty jo, tati!
Radši zmizte, než to tady vyžehlím.
Tak díky. Čau.
Představ si, že kluci nechali Honzíka u Filipovy babičky.
Ale volala mi stará Kaštanová, že ho vyzvedla.
Chceš mi říct, že je Honzík u tý mlátičky?
Ahoj, tak jak seš na tom?
Já nevím. Myslíš, že tam budou?
- Kdo? - Dany. Teda kluci.
No jasně, slíbili to, to si přece nenechají ujít.
Tak dělej, ať to stihnem.
Mě stejně nechce. Vypadám jako Šmudla.
Tak s tím něco provedem. Kde máš svoje oblečení?
Ty vole!
- Vidíš je? - Ne.
Co je to za gerontí zábavu? Tam by nevlezly, ne?
Ale je tam muzika. Kde je muzika, tam jsou ženský. Navíc to slíbily.
- Máte ze sebe radost? - Já?
Chtěl jsem vám to ulehčit, děvčátka. Ale jak chcete!
Dáme si delší trasu.
Cestu na Sokol absolvujeme v režimu nejvyššího ohrožení.
To znamená, že se budeme chovat tak, jako bychom byli uprostřed...
Jako bychom byli uprostřed zóny přísně střežené nepřítelem.
Jdeme!
Au! Hergot!
Počkejte, co to dělá, ty vole?
Teď jsem vám názorně předvedl, jak se to nemá dělat.
Tak jdem, ať si to užijem.
Vracím se k vám severní stezkou.
Prosím vás, jděte mi od toho!
Tady je to zabitý, tady se neobjeví!
Filipe!
Jdem za nima?
Neblázni, chceš mít hadici v tlustým střevě?
To to mám jako zabalit, nebo co?
Když už se chceš fakt mořit zrovna s touhletou,
tak to musíš něčím přetlouct, nějakou parádou.
Prosím Frantu Sekerku a potřebujem odvážného dobrovolníka.
- Kdo se hlásí? - Vidíš to, ty vole.
- Výborně. - Ne, ty vole! - Zatleskejte statečnému mládenci.
- To je nějakej omyl... - Neboj se, to je taková legrace.
Franta je náš klaun. Dělej, že se bojíš, ať mu to klapne.
Ty krávo.
Dany?
Čau.
Nepůjdem se někam projít?
Nemohla bych dostat jednu zelenou, prosím vás?
Tak jste tady přece jenom zůstala? A kde máte rodiče?
Nechcete si dát radši griotku, ta je stejně sladká jako vy.
Naši už odjeli, a co tady děláš ty?
- Už jsme si dávno tykali. - Mně za chvíli jede autobus,
tak jsem si říkal, že vás... tě tady potkám a vemu si číslo na intr.
Když já bych si stejně radši dala zelenou než tu griotku.
- Zelená není. - Nebuď ťuklouš a tlač to sem.
- Není. - Ty zajeď do garáže.
- Dej bacha, ti říkám. - Jednu mu bouchni.
Počkej, to není všechno, ještě taková maličkost.
- A nyní vydávej nějaký zvuky. - Jaký zvuky, ty vole?
Prostě vydávej nějaký zvuky.
Teda, ty hasíš žízeň úplně jako hasič, to je nádhera.
Jestli chcete, můžeme vás vzít do hasičárny.
Ukázat stříkačky. Máme už plný cisterny, co?
Ježíšmarjá, máte to marný.
Máme tady svoje nabíječe.
Nabíječe, jo? To bych je teda chtěl vidět.
Nezdá se ti, že sedíš na špatným místě?
Dany tady čeká jen na kámoše, někam se mu ztratil.
Tak ztratil? Já myslel, že blbne tamhle na pódiu s tím dědkem.
To chce potlesk.
- Ne, já jsem... - Tak se zvedej.
- Já jsem nevěděl... - Padej.
No čau, kde seš? Všude tě hledám.
On si nakonec fakt vrzne. Na to se napijem, ne?
Počkej, co děláš?
Zatím nic, ale jestli chceš...
- Nechci. - Co?
Já se tam chci jenom podívat!
Prokrista, to je výborný...
- Mám ti šlapat na nohy jako tenkrát? - Vždyť to děláš.
To je výborný...
Není ti zima? Já že bych tě zahřál.
To to mám vypít všechno sám?
My nějak nemáme žízeň.
Byl jsi tázán?
Taky bych si tě mohl namazat na prsa, chlapečku.
- Pojď, jdeme do sálu, jo? - Tak jo, jdem.
- Počkej za oponou. Proberem to. - Jo! Jo!
Vážně nechápu, že se tady ještě nikdo kvůli tobě neutopil.
Čau, mám ti něco vyřídit od Danyho.
- Kecáš. - Ne, prej na tebe čeká za oponou.
- Prej jsi se mnou chtěl mluvit. - Já?
No teda, Klára říkala...
Klára?
Sviť, potvoro!
Vydrž, seš paragán, ne? Už ani tohle nefunguje.
- Jdem tam. - Tam to nebylo. - Ne, tamhle, já si to pamatuju.
- Jsi si jistej, že to bylo tady? - No jasně, to je ten sklad.
- Pojď sem! - Ty jsi blázen.
Hele, tady je nějaká žíněnka.
Pojď ke mně.
Kláro! Kláro!
- Čau. - Ahoj.
- Šoupni mi dvě zelený a limošku. - Zelená není.
Ježíšmarjá, tak něco jinýho, ne?
Nechtěla by ses zúčastnit soutěže o královnu krásy?
No teda, o tom jsem nepřemejšlela.
Co dělá v takový prdeli taková krásná víla?
Co do ní děláš, vole?
Co je ti kurva do toho, do koho já dělám?
Dej si bacha!
- Co děláš, ty krávo? - Komu říkáš krávo, ty hasičáku?
Kde máš Radku?
- Proč? - Myslela jsem, že jste tu spolu.
Ne, ona se na mě vrhla... Já se tu vlastně před ní schovávám.
Prostě jsem tu rád s tebou pod stolem.
Franto, dneska sekyrky ne.
Já jsem myslela, že máš zájem o jiný.
Ne, to furt Daniel. Já jsem vlastně celou dobu chtěl tebe.
Hoří! Hoří! Hoří!
Promiňte, my tady jen...
- Pojď. - Počkej, to je blbost.
Mami, tati, budete už vstávat? Udělal jsem vám snídani.
Nebudu už muset jít k tý paní babičce?
Uvidíme, jestli budeš hodnej.
Budu, tati, už ani na to hasičský auto nešáhnu.
- Ahoj. - Ahoj.
Pomoc! Spadnu, zabiju se.
Co děláš, ty vole? Zastav to!
Dominiku!
Dominiku, proboha, chyť ho!
Pomoc! Sundejte mě!
- Nevypaříme se radši? - Půjdem.
To mě tady necháte takhle viset?
To mám za všechnu tu péči o vás? Zpátky!
Mami?
Filipe?
Filipe, co jako?
Už teď seš mrtvej, ti říkám.
Koukej sem naklusat, já si to s tebou vyřídím, ty hajzle!
- Až jindy, mami. - Filipe, okamžitě pojď sem!
To mám za celou tu péči o vás? Zpátky, nikam! Vendulo!
To bude hukot, tohleto.
- Stříkej! - Stříkej!
Pomoc, sundejte mě!
www.titulky.com