Nepředváděj se.
Stařešina klanu Luna říká: „Zklidni své srdce.“
Správné vejce ti zazpívá.
Stařešina Luna je už moc stará.
Tři, jsou tady jen tři.
- Vezmeme si všechny tři. - Ne, nikdy.
Jedno musí vždy zůstat. To je zákon.
Den Sblížení je už zítra. Tyhle jsou vaše.
- Jsi starší. - Jen o jeden západ slunce. -Jsi starší.
Soono, které z nich ti zpívá?
Tohle.
Hedvábí.
Vychováme je společně.
Jako vychovaly nás.
Uděláme to stejně.
Ano?
Běž, běž, běž.
- Noa! - Počkej!
- Je to moc daleko. - Najdeme jinou cestu.
Noa?
Ne!
Noa!
- Anayo! Soono! - Noa!
Noa!
- Jak asi bude vypadat tvůj pták? - Doufám, že nebude jako ty, Anayo.
Jsou vyděšení.
Chybí houně.
- Co to bylo, Noa? - Něco je mezi stromy.
Utíká!
Cizinci.
Noa se bojí.
Nikoli Anaya.
Není to opice.
Možná Echo?
Echo do údolí nechodí.
- Měl jsi strach? - Ne tak jako Anaya.
- Už jsou zpátky! - Soono!
- Jak vysoko jste vylezly? - Bylo to nebezpečné?
- Moc nebezpečné. - Anaya křičel jako mimino.
- Kolik vajec jste přivezly? - Ukaž nám vejce.
Ukaž nám je, Anayo. Prosím, Anayo.
- Kdo chce rybu? - Já!
Synku!
- Ukaž mi ho. - Všichni musí počkat na Spojení.
- Dokonce i ctihodní učitelé. - Jsem tvoje matka.
Věděla jsem, že jsi výborný lezec.
Čeká.
Je to rozbité?
Opravíš to později.
Tvůj otec by ho rád viděl.
Bude na tebe pyšný.
Noa.
Věděly jsme si, že to zvládneš.
Příliš těsné.
Ano, Coro.
Otče, Vládče ptáků.
Noa?
Synku.
Orlovi Solomonovi se nelíbí přípravy na zítřejším ceremoniál.
- Vylezly jste vysoko? - Výš, než je nejvyšší hnízdo.
- Všichni tři? - Ne, jen já.
Co je to za pach?
- Tys byl v údolí za hranicemi? - Nebyl, je to přece zakázané.
Ano, ale na tvé houni je krev Echo.
Nebyly jsme v údolí za hranicemi.
Věřím ti.
Jsi pravdomluvný, Noa.
Ale musíš se toho ještě hodně naučit.
Po zítřejším ceremoniálu Sblížení o tom povíš Stařešinům.
Echo vždycky znamenají problémy.
Oda ty mrchožrouty zažene.
Můžeme si promluvit?
Na houni je krev Echo.
Echo?
Vylezl jsi až nahoru?
Bylo těžké tam vyšplhat?
Může to být nebezpečné.
Anayo!
Mluvil jsi se svým otcem?
- Nechápu, proč to orel Solomon dělá. - Já ano, nemá Noa rád.
Noa?
Co tvoje houně?
Mají ji Stařešinové.
Posílají Odu, aby Echo zahnal.
Když byla moje matka malá, vyschl potok. Echo hledali potravu široko daleko.
Viděla malé i velké.
Tady často prší.
Její slova.
Hodně štěstí, Odo.
To ne.
Ceremoniál Sblížení začíná při východu slunce.
Vládce ptáků udělá výjimku. Nenechá ho čekat celý rok.
Ano, nenechá.
- Je to tvůj otec. - A já jsem jeho syn.
Tak počkám rok s tebou.
Anaya také počká.
Nemůžete čekat.
Musím si najít nové vejce.
- Noa? - Odo!
Jsou tady...
další.
- Co se tady stalo? - Naši zvědové, zabil je.
- Člověk! - To byla ona.
Lynilde, na koně. Rozdělte se! Najděte jeho klan!
Vydejte se všemi směry!
- To je kůň té opice. - Lynilde, pojď.
Nebudou daleko.
Všichni pojedeme za koněm! Zavede nás k jeho klanu!
Najděte toho člověka! Jedeme!
Rychle, jeďte, rychle!
Pochytejte je!
- Soono! Anayo! - Noa, pomoc!
Noa!
Noa! Noa!
Noa!
Anayo! Matko!
- Kde je Soona? - Odvedly ji.
Rozbily moje vejce.
- Matko! - Pomoz otci!
Uteč, Noa!
Pomoz svému otci! Noa, utíkej!
Je to jejich Stařešina.
Za Caesara!
Odvezte je k Proximusovi.
Najděte toho člověka!
Otče, promiň, za všechno mohu já.
Ne, pusť všechny ptáky na svobodu. Běž.
Skloň hlavu.
Noa?
Za Caesara.
Otče...
Najdu je.
Přivedu je domů.
Matko?
Solomon?
Pojď ke mně, Solomone.
Jsi tak mladý.
Když nemáš masku.
Bez tohoto.
Mluv.
Začni mluvit.
To není moje. Nemám žádnou masku.
Já k nim nepatřím.
Vysvětli mi to.
Zabily mého otce.
Vyplenily moji vesnici.
Sleduji jejich stopy.
Byl z mé vesnice.
Zabily ho.
Ty v maskách.
Jmenuji se Raka.
Já jsem Noa.
Z nebe padají opice.
- Když přišly, byl venku. - Viděl jsi můj klan?
Ne, neviděl. Schoval jsem se.
Přežil jsem.
Chránil jsem naši práci.
Je to prastará technika ukládání myšlenek.
Ty symboly něco znamenají.
Opice těm symbolům rozuměly. Za časů Caesara.
Jeden v masce... V mé vesnici...
Vyslovil tohle jméno.
Caesar.
Hanebné.
Masky zneužívají jeho jméno.
Překrucují jeho slova.
Kdo je to?
Už není. Byl.
Váš klan nezná pravdu o Cesarovi.
Už se zapomnělo, kým byl.
Vím, že zákony vytvořily Stařešinové z mojí vesnice, to je vše.
To není vše. Dlouho před Stařešiny tvého klanu,
to byl Caesar, kdo nás naučil, co to znamená být opicí.
Byl to náš vůdce, náš zákonodárce.
"Opice jsou spolu silné. Opice nesmí zabít opici."
My se Caesarovými zákony, i jeho slovy, řídíme dodnes.
Já se jimi řídím.
Teď už jsem poslední.
Ale jeho odkaz žije dál.
Co je tohle za místo?
Domníváme se, že to postavily opice jako útočiště pro lidi.
Teď už jich moc není, ale v Caesarově době žili ve velkých stádech.
Dokážeš si to představit?
Možná se tady o lidi staraly, krmily je.
Možná je dokonce učily.
Co je?
Echo.
Lidé.
Viděl jsi je?
Jen jednoho.
Jsou to mrchožrouti. Jako prasata, jenomže horší.
Lidé mají svázaný jazyk, ale kdysi dávno...
žili lidé a opice bok po boku.
Ano, zdá se to nemožné, vím.
Pro Caesara však byli důležití.
Proto jsou důležití i pro mě.
Musím najít svého koně.
Samozřejmě, pojď se mnou.
Ty nevíš, kdo byl Caesar.
Nevíš, co jsou to knihy.
Měl bys tady zůstat. Mohl bych tě toho hodně naučit.
- Zmiz odsud! - Ne, vrať se!
- Zmiz! - Počkej, vrať se! Neboj se nás!
To ona kradla v mé vesnici.
Jde za tebou už z tvé vesnice?
Možná mi tím Caesar říká, abych také odešel.
- Počkej tady. Práce pokračuje. - Na tohle nemám čas.
Nebudu tě brzdit. Mám svého koně.
- Nemůžeme trochu zpomalit? - Ne, nemůžeme.
Jsem si jistý, že nás sleduje. Ale netuším proč.
To je ale krásný pták.
Orel Solomon. Patřil mému otci.
- Lítá nade mnou a vysmívá se mi. - Ten pták tě také sleduje?
Můj klan choval orly.
Zpíval jim, aby nás poznali. Bylo to pouto.
Zazpívej něco, prosím.
Ne.
Můj otec byl Vládce ptáků. To on orlům zpívával.
Já nejsem jako on.
Škoda.
Bylo by hezké slyšet zpěv.
- Podivná zbraň. - Je rozbitá.
Raka.
Noa.
Jde za námi, protože má hlad.
Ne, to ne.
Tohle je pro mě důležité.
Je jí zima.
Měj slitování.
Je chytřejší než ostatní.
Budeme jí říkat Nova.
Všem říkáme Nova.
Nevím proč, je to zvyk z Caesarových časů.
Proč se tolik Caesar zajímal o Echo?
Legenda praví, že ho vychovali.
Zní to tak neskutečně.
Legenda o Caesarovi je důležitá.
On byl první Stařešina.
Vládl s důstojností...
čestně...
odhodlaně...
ale měl i soucit.
Ale Caesar nemusel kempovat s touhle Novou.
Hrozně páchne.
Tunel, který pohlcuje světlo?
Viděla totéž, co já.
Viděl jsem jí to na očích. Reagovala.
Jak?
Jako lidoop.
Jestli přijdou Echo, musí s nimi odejít.
Projevuje můj mladý přítel soucit s naším společníkem?
Je pomalá.
Kůň.
A pak existují giboni.
Mají velmi dlouhé paže.
Je velmi nepraktické, že lidé používají k chůzi pouze nohy.
Když spadneš ze stromu, máš jen dvě končetiny, aby sis zachránila život.
Místo abys používala i dvě ruce, nejen dvě nohy.
Tím by se tvoje bezpečnost čtyřikrát znásobila.
A kdybys potkala výjimečně...
Co to je?
Koně s pruhy.
Velmi zvláštní.
Bál jsem se, že už žádná stáda neexistují.
Ani se rozloučíš?
Musím najít svůj klan.
Nova zůstane se svým druhem.
Musíš jim pomoci.
Řiď se Caesarovými slovy.
Na památku toho, kým byl.
Je to důležité.
Jsou jako ty.
Nechceš se k nim připojit?
Vydal se svou vlastní cestou.
My máme svou. Pojď.
Novo! Novo!
Támhle je! Chyťte ji!
Je to ona?
Támhle!
Rojnici. Vytvořte rojnici.
Tudy, najděte ji!
Vím, že jsi tady.
Rako!
Novo!
Vylez! Cítím tě.
Rako!
Noa!
Rako!
Caesar mi to odpustí, že? Mizíme!
To by nám mělo získat náskok.
Něco mi uniklo?
Promluvila.
Vykřikla mé jméno.
- Spletl ses. - Neříkal jsi, že je Nova chytřejší než ostatní?
Jen do jisté míry.
- Je poměrně inteligentní, ale... - Mám jméno.
Mae.
Vím, kam odvlekly tvůj klan.
Je to bývalý lidský tábor.
Jdu tam, abych našla další jako já.
Existují další jako ty?
- Musí jich být víc. - Tajila jsi pravdu?
Matka mě naučila mlčet, abych byla v bezpečí.
S námi jsi byla v bezpečí. Přesto jsi nám nic neřekla.
Kde je teď tvoje matka?
Jsem sama.
Jako my dva.
Ale teď...
máme jeden druhého.
Rozdělám oheň. Musíme toho hodně probrat.
Zpátky.
Zpátky!
Noa!
Mae!
Ne!
Mae!
Drž se!
Rako! Rako!
Spolu jsme silní.
Ne, ne, ne!
Vítej doma, ptáčku.
Pojď.
Noa?
Tolik jsi mi chyběla, Soono.
Ne.
- Umřel jsi, viděla jsem, jak jsi spadl. - Nejsi zraněná?
Ne.
Matka? Anaya?
Kurt Vonnegut. To je dobrá kniha.
Nepsal moc fikce. Zajímal se hlavně o historii.
Zejména dějiny Římanů.
Jmenuje se Trevathan.
Odkud jsi?
Ty první.
Stejně na tom už nezáleží, že? Utekl jsem, stejně jako ty.
Dorazil jsem skoro na pobřeží, ale spadl jsem a zlomil si kotníky.
A pak mě našel Proximus.
A teď mu čteš o dějinách Říma.
Kdo jsi ty?
Jsem člověk, co opicím nepomáhá.
Noa?
Pomalu. Každý zvlášť.
Noa? Jsi naživu!
Otec, on...
Já vím.
Musíme tam jít. Pojď.
Caesar!
Caesar! Caesar!
- Jaký úžasný den - Jaký úžasný den!
- Jsme vděční za Caesarova slova? - Jsme vděční!
- Skloňte hlavy? - Skloníme hlavy!
- Opakujte jeho slova. - Společně jsme silní.
- Opakujte jeho slova! - Společně jsme silní!
Jaký úžasný den!
To by stačilo.
Když na ta slova pomyslím, je mi dobře.
Caesar byl první Stařešina. Teď jsem Caesar já!
On není Caesar.
Opatrně, teď mu patříme.
Když pomyslím na všechny ty poklady, které tam na nás čekají...
cítím se opravdu dobře.
Nebude snadné to otevřít, ale není to nemožné. Protože pracujeme společně.
Všichni jako jeden, jak si to přál Caesar.
- Jak to žádal Caesar. - Společně jsme silní!
Zaberte!
Dívej se.
Zaberte! Zaberte!
Ano! Ano!
Více!
Vstávejte!
Možná zítra budeme silnější.
Neboj se, ať byl uvnitř kdokoli, už je buď mrtvý, nebo pryč.
Do těch vrat bušíme už několik měsíců.
Copak nevíš, kde to jsme?
Když vypukla pandemie vláda přešla do podzemí a všichni odešli sem.
Se všemi technologiemi a zbraněmi.
Copak to nechápeš? Té opici se nesmí dostat do rukou...
Zapomeň na to, jaký svět býval, a přijmi jaký je.
Tohle je dobrý život a ty můžeš být jeho součástí.
- A budovat svět opic? - Tohle už je jejich svět.
Vedle je teplá voda a čisté oblečení.
Až se umyješ, budeš se cítit mnohem lépe.
Musíš zjistit, čím můžeš přispět.
Ctihodní Stařešinové se musely sklonit.
Neměly jsme jinou možnost.
Musíš se s tím smířit.
Takový je zákon.
Stařešinové nám o tomto světě neřekly všechno.
Neřekly nám to, protože to samy nevěděly.
Nechtěly to vědět.
Změnil ses.
Pojď.
Proto tomu říkali večírek v tóze.
Jsi zvláštní človíček, Trevathane.
Pojď, posaď se.
Tady máš.
Běž.
Překrásný den, že?
Vy dva jste přišli zdaleka.
Cestovali jste společně, opice a člověka.
To je velké dobrodružství.
Jmenuješ se Noa, že? Vítej, Noa.
Zmiz.
Mae, znáš koncept evoluce?
Tak tomu říkali lidé.
Pokrok, kterého chci dosáhnout, vyžaduje čas.
Spoustu času, který nemám.
Bohužel jsem jen smrtelná opice.
Proto potřebuji vědomosti ukryté v tom bunkru.
Věřím, že to povede k okamžité evoluci.
Noa, ty to nechápeš.
V dobách největšího rozkvětu dokázali lidé velké věci, že?
Dokázali strhnout hory. Uměli komunikovat přes oceány.
Uměli létat, Noa. Létali jako orli.
To se všechno brzy naučíme.
Opice se tohle všechno naučí. Naučí se to z toho, co se skrývá v tom bunkru.
To není možné. Nikdo se dovnitř nedostane.
Mae, Mae, Mae...
Moje opice našly tvoje kamarády.
Myslím, že tahle mapa je tvoje.
Víš, Noa, než se připojila k tobě a k tomu starému orangutanovi,
Mae žila s ostatními lidmi.
Ale bohužel...
moje opice neznaly jejich pravou hodnotu a přivezly mi jen jejich těla.
Nemohl jsem si s nimi promluvit jako teď s tebou.
Vím, že jsi sem přišla, aby ses dostala do mého bunkru.
Není tvůj!
Teď už ano, že?
A já se dostanu dovnitř.
Nezáleží na tom, kolik opic mě to bude stát.
Noa, slyšel jsem, že jsi velmi chytrý lidoop.
Velmi chytrý. Opravil jednu tvoji rozbitou tyč, Trevathane.
Chytré lidoopy budu potřebovat.
Tak mi řekni...
Řekla ti Mae, jak se dostat do mého bunkru?
Nic mi neřekla.
Nic ti neřekla? Nic?
Nic ti neřekla.
Noa, pojď se mnou.
Pojď, pojď, pojď.
Chci ti něco ukázat.
Pojď.
Pojď, Noa.
Řekni mi, co vidíš?
Zotročené klany.
Nejsou to klany.
Je to království.
Noa, království opic.
Lidem se nedá věřit.
Když umí mluvit dva, mohlo by jich být víc.
Mae mi přišla ukrást nástroje z mého bunkru.
Nástroje, které dělají lidi silnými. Dělají je nebezpečnými.
Proto se k nim musím jako první.
Nechápou, že nastal náš čas, že tohle je mé království.
Musím jejich druh vyhubit, jinak skončíme zase v klecích.
Pojď.
Pojď, Noa, najíme se.
Trevathane, vyprávěj nám něco.
Nějaký veselý příběh.
Oni nepřiletí.
Proč ne?
Protože klan orlů...
už neexistuje.
Klan orlů je tady.
Teď jsme tady.
V Proximusově království.
A Proximus nepotřebuje orly.
Přiletěl ses mi vysmívat?
Stydím se.
Slíbil jsem našemu otci, že je přivedu zpátky domů.
Selhal jsem.
Klan orlů teď patří Proximusovi Caesarovi.
Takový je zákon.
Ale ten zákon je špatný.
Je čas na večerní výuku. Bylo by dobré, kdyby ses přidala.
Tys nepřišla kvůli Echo.
Už nejsi sama.
Omlouvám se.
Proximusovy opice našly náš tábor.
Všechny zabily, unikla jsem jen o vlásek.
Potřebovala jsem tvoji pomoc a měla jsem strach.
Čím víc mluvíš, tím méně ti věřím.
Mýlila jsem se, když jsem ti nevěřila.
- Ale teď vím, že... - Pomáháš jen sobě.
Ale teď mi musíš pomoci.
Mám otázky.
Jestli mi řekneš pravdu, možná ti taky pomůžu.
Co hledáš v tom bunkru?
Je tam taková kniha.
- Výjimečná kniha. - Čím je výjimečná?
Lidé ztratili schopnost komunikovat. Ta kniha to může napravit.
- Která kniha tohle dokáže? - Tahle ano.
Raka říkal, že opice a lidé...
žili bok po boku.
Je to pravda, nebo ne?
Opice byly němé, stejně jako teď Echo.
Vládli lidé.
Rozšířili virus, který sami stvořili.
Opice se díky němu vyvinuly a téměř nás vyhubily.
Ty znáš cestu dovnitř, že?
Ano.
Poslední otázka.
Dokáže voda zničit to, co je uvnitř?
Noa?
Potřebuji vaši pomoc.
K čemu?
Musím někam vylézt. Takový úkol sám nezvládnu.
Proč?
Abych osvobodil náš klan.
Anaya se bojí.
- Soono, tohle je Mae. - Ahoj, Soono.
Co máme udělat?
Tohle všechno budeme potřebovat. Pojďte za mnou.
Opatrně.
Je v tom proud, že?
Ano.
Tak vysoko nevylezeš...
bez Anayi.
Ahoj, Echo.
Je to velice výbušné a pod tlakem exploduje.
Jak to víš?
Sakra.
Sakra?
Vezmi tohle.
Raději půjdu s Anayou. Bude to tak bezpečnější.
Anayo! Anayo, stůj. Děláš to špatně.
Máš ji rád.
Soonu?
Narodily jsme se s odstupem jednoho západu slunce.
Copak tady kutíte?
Ty...
Měla jsi příležitost. Dal jsem ti příležitost.
Ale ty jen fantazíruješ o minulosti, která se už nikdy nevrátí.
Poslouchej mě.
Trevathane, ty sem nepatříš.
Myslíš si, že všechno skončilo, ale ono to neskončilo.
Nikdo ti nebude vyčítat, co se tady stalo.
Přidej se k nám?
Prosím?
Stáhne z nás kůži zaživa.
A ty...
Buď chytřejší.
Musíme s sebou hodit, brzy se rozední.
Neříkala jsi, že budeme šplhat?
Mae, počkej!
Mae!
Tam! Musíme se dostat tam nahoru!
To zvládneme, že?
Je to jednodušší, než vylézt k nejvyššímu hnízdu.
Šplhej dál.
Noa!
Sakra.
Opatrně.
Anayo!
Noa, co je tohle za místo?
Tady to smrdí.
Noa, co se děje?
Tohle všechno postavili Echo?
Počkejte tady.
Tyhle symboly něco znamenají.
SPOUSTU DIVNÝCH ZVUKŮ.
JACK POZORUJE OPICI ZBLÍZKA. OPICE MÁ NEJRADĚJI.
Je čas jít.
Co to je?
Pojďte.
Musíme jednat rychle. Ty najdeš svůj klan a já odpálím nálože.
Noa, jsi velmi užitečný lidoop.
Rozumíš tolika věcem.
Přesto jsi nepochopil tu nejdůležitější.
Lidem se nedá věřit.
Tvůj klan to může potvrdit.
Možná jsi takový hlupák, abys věřil tomuto ubohému stvoření.
Ale já ne.
Řekni mi, jako opice opici...
Co by mi Mae mohla udělat v mém vlastním bunkru?
Dobře, koho si vybereš?
Člověka nebo opice?
Svoji roztomilou malou Soonu...
nebo smradlavého člověka?
Řekni mi svůj plán!
Ne!
Rozumím.
Můžeš odejít, Mae.
Běž, jsi volná, ale řekni mi...
Je tam takových věcí víc?
Mae?
Mae, ne.
Nemůžeme to udělat.
- Nemůže to mít. - Mae?
- Promiň. - Mae!
Ne!
Mae!
Co jsi to udělal?
Utečte, šplhejte nahoru!
Šplhejte!
Ne!
- Noa! - Za tebou!
Nahoru, rychle!
- Synu! - Mami!
Mami!
- Chyť ji! - Dare, chyť mě za ruku!
- Mami! - Dare!
Dare!
Mám vás.
Noa, kam teď?
Tudy! Utíkejte!
Orlí klane, šplhejte nahoru!
- Běžte za Soonu a Anayou! - Tudy! Nahoru!
Nahoru!
Za mnou!
Rychle!
Za Soonou!
Běž, šplhej, Soono!
Tam je cesta ven! Rychle!
Nahoru! Utíkej, matko!
- Noa! - Nahoru, Anayo! -Soono, veď je!
Nahoru, utíkejte, rychle!
Myslel sis, že můžeš zničit mé království?
Myslel sis, že můžeš zničit i mě?
- Noa! - Nech ho.
Noa.
Měl jsi velký potenciál.
Vstaň...
a pokloň se svému králi...
než zemřeš.
A vy všichni budete svědky, jak se Noa klaní svému králi.
Vstávej.
Okamžitě vstaň!
Tak do toho, ty chytrá opice.
Co to má být?
Trevathan by z tebe měl radost.
Dost!
Pojďme domů.
- Měkké? - Příliš těsné.
Tu máš.
- Měkoučké. - Dobrá.
Noa?
Přišla jsem se rozloučit.
Proximus měl pravdu.
Lidé to nikdy nevzdávají.
Ne, dokud nezískají všechno jen pro sebe.
Bylo to naše. Ten bunkr postavili lidé.
Byl plný lidských věcí a myšlenek. Nepatřilo to opicím.
Co patří opicím?
Máme být zase němé?
Znovu postavíme náš domov.
Bude lepší, silnější.
Poučíme se z chyb.
Kdyby tady byl Raka, řekl by nám,
že jeho Caesar by k tomu měl co říct.
Měl pravdu?
Mohou opice a lidé žít bok po boku?
Já nevím.
Důležité.
Brzy se uvidíme.
Pojď.
Haló? Je tam někdo?
Slyší mě někdo?
Ano! Haló, tady Fort Wayne, Indiana. Slyšíme vás.
Je skvělé slyšet lidský hlas. Kde jste? Jaká je vaše poloha?
Saurix Děkuji za přízeň a sledovanost. Podpořit mě můžete na www.titulky.com