Už od narození jsem cynická.
Jednou jsem si na veřejném záchodku sedla na prkýnko a chytla hemeroidy.
Tři roky mám v krku
kuřecí kost.
Věděla jsem, že táta bude zděšený, když mu povím o své nové nemoci.
Tati? Nechci tě rozrušit,
ale moje levé prso roste mnohem rychleji než to pravé.
Určitě mám rakovinu.
Umírám.
Dobře.
Brouku, přines mi z ledničky majonézu.
Madison, Pensylvánie - 1972
Kdo ji chce vidět, zvedne ruku.
Jdeš, Thomasi?
Asi ne.
Já to věděl.
Nemůžu. Musím jít domů.
Jde si hrát s panenkama.
Nechte ho.
Pojďte, jdeme.
Tys nezaplatil.
Co když nám ji pak neukážeš?
Ty jsi ale dítě.
Dobře.
Na.
Pojďte za mnou, tiše.
Můžu?
Opravdu ji chcete vidět?
Anebo je někdo strašpytel?
Já se nebojím!
Dobře. Nakloňte se dopředu.
Je prázdná.
Jsi divná.
Vrať mi peníze.
- Tušila jsem to. - Co?
Někdy, když nám je přivezou, ještě trochu žijou.
Jako když kuřeti uříznete hlavu
a ono pak běhá dokola.
Lžeš.
Nejspíš teď někde courá po domě.
Tamhle je, v houpacím křesle.
Já chci ven.
Pojďte.
Rychle.
Ahoj, babi.
Vado, přines mi dolů cigarety.
Ahoj.
Víš, že jsme ho měli ve škole na dílny?
Chodils na dílny?
Vyrobil jsem věšák na kravaty.
Já taky.
- Byl pěknej? - Jo.
Dej je na stoličku, Vado.
Víš co, tati? Včera jsem Thomase porazila v Monopolech.
Je na šest kravat.
Já ten svůj taky ještě mám.
Arthure!
Vado.
Porazila jsem Thomase v Monopolech.
To je dobře.
Když postavíš hotely na Boardwalk a Park Place,
určitě vyhraješ.
Já rád kupuju nádraží.
Vado, snažíme se pracovat.
Cruella De Vil ukradla všechna štěňata. Chtěla je na kožich.
Podej mi kanylu.
Vado.
Co je?
Zrovna balzamuju svého učitele.
Nezpívej.
Dobře, Arthure. Teď ho trochu pošoupni ke mně.
Dobře. To stačí.
Dáme ho do bronzové nerezové pětsetjedničky. Doveze ho až do ráje.
Bude vypadat majestátně.
Je pan Harry Sultenfuss doma?
Jistě. Pojďte dál.
Měla jste to neštěstí
ztratit někoho blízkého?
Mohla bych mluvit s tatínkem?
Tati, někdo za tebou přišel!
Dělá dole pana Laytona.
Měl rakovinu prostaty.
Prostata znamená jistou smrt.
Co si přejete?
Jsem Shelly DeVotová.
Volala jsem vám ohledně místa kosmetičky.
Ano.
Doufám, že je ještě volné.
Myslím, že ano.
Mám diplom z oboru kosmetika.
Dva roky jsem pracovala v Salonu Dina Raphaela.
Všichni zákazníci plakali, když se dověděli, že odcházím.
- Slečno DeVotová... - Mám velmi dobrou povahu.
Umím lidi zbavit nervozity.
Tihle lidé už nejsou nervózní.
Tohle není ústav kosmetiky.
Je to pohřební ústav.
Jsou mrtví?
Ano.
Tuhý?
Zesnulí.
V tom inzerátu bylo jen "kosmetička".
Omluvte mě na okamžik.
Jistě.
Čau, Georgi.
Dobře, to je model 1258.
Chtěl jsem to bez naleštěných držadel.
- Ten karavan je váš? - Ano.
Je fakt hezkej.
Dobrý den.
Ona se stydí.
Dej to zpátky do salonu.
Dobře.
Jak to, že ta rakev je tak malá?
Vyrábí se různé velikosti. Je to jako u bot.
Je to dětská rakev?
Jasně že ne.
Tak pro koho?
Pro malé lidi.
Promiňte.
Co to místo?
Promiňte?
Tu práci potřebuju.
Vy máte pořád zájem? I když...
Jistě. To mi nevadí.
Mí bývalí zákazníci stejně nakonec umřou.
A vaši zákazníci byli předtím naživu,
takže je to podobné.
Budete se starat o vlasy, make-up a vyřizovat telefony.
Dobře, pane Sultenfussi.
- Beru to. - Výborně.
- Můžete rovnou začít. - Dobře.
Říkejte mi Harry.
Takže...
Tohle nosíte do práce běžně?
- Podívejte... - Nevykládejte si to špatně.
Mně se to líbí moc, ale...
O ty lidi se budu dobře starat.
Zaslouží si to.
Jsou mrtví.
Zbyl jim jen zevnějšek.
Podívej. Bez nohou.
No ne. To jsi teda drsňák.
Co mi sakra jezdíte do garáže? Vypadněte!
Ahoj, Vado. S čím jsi tu dnes?
Jsem vážně nemocná.
Dobře, sedni si. Zjistím, jestli má pan doktor čas.
Je tu Vada. Prý je vážně nemocná. Ano.
Mně připadá zdravá.
Ano. Dobře. Máš jít dál.
Běž.
Co je mi? Já to zvládnu.
Jsi úplně zdravá.
To není možné. Mám všechny příznaky.
Včera k vám přivezli pana Laytona, viď?
Jo.
Musíš s tím přestat, Vado. Nic ti není.
Zeptám se jiného doktora.
Tak co ti říkal?
Všichni doktoři jsou podvodníci.
Počkej na mě.
- Podívej. - Co je?
To je pan Bixler. Půjdem za ním.
Nechci mluvit s učitelem. Jsou prázdniny.
Dobrý den.
Slečna Sultenfussová a náš zázrak třídy.
- Tak co prázdniny? - Fajn.
Už jsem přečetla všechny knížky, které jste nám dal na prázdniny.
Opravdu? Vždyť léto teprve začalo.
Jo. Teď čtu pro zábavu Vojnu a mír.
Už se nedivím, že jsi ve třídě nejlepší.
- A co ty, Thomasi? - Ještě jsem nezačal.
Měla bys na něj dohlédnout.
Proč natíráte ten starý dům?
Koupil jsem ho. Teď ho spravuju.
Pro vás samotného je ten dům velký.
Kdo ví?
Třeba si pořídím psa.
Budete si ten dům moct dovolit,
když teď nepracujete?
V létě povedu seminář tvůrčího psaní,
takže si něco vydělám.
- Kolik ten seminář stojí? - 35 dolarů.
A co se tam bude dělat?
Dvě hodiny týdně budeme mluvit o poezii.
- Ty mě vyslýcháš, Vado? - Ne.
Asi se vrátím domů a dočtu Vojnu a mír.
Jsou prázdniny. Jste děti. Běžte si hrát.
Nechceš jít do Grayova sadu na broskve?
- Ne, jedu domů. - Proč? Ještě není večeře.
Večeře? Jsi jako pes. Chodíš se domů najíst.
Nenačurej na hydrant.
Volali z policie. Na PA 34 byla havárie.
Zítra nám sem dva přivezou.
Promiňte. Dodělala jsem panu Laytonovi vlasy.
Vypadal, jako by... Co se jí stalo?
Jen to hraje. Vado! Vstaň a sněz tu brokolici.
Asi mám prostatu.
Kolik řezů tedy čekáme?
Dva. Na jednom budu dělat řez do V.
Pomůžeš mi?
Klidně. Jestli chceš.
Nebude se opakovat ta nehoda s pecí jako před pár lety, že ne?
Z toho si nedělej srandu. Koupili jsme za to ten novej Cadillac.
Ano, to vím. Jenom jsem měl v ložnici tělo
a tys měl v ložnici další. Byli jsme doslova zavaleni lidskými těly.
- Kdo vyhrává? - Já.
Hele! Vada s tím svým klukem.
To není můj kluk.
Určitě ho líbá na rty.
Tuhle příšeru bych nikdy nepolíbila.
No jistě.
Pojďte. Jdeme.
Judyin táta vlastní kino Bijou, takže tam chodíme zadarmo na všechny filmy.
- Mohla bys jít někdy s náma. - Nezvi ji.
Určitě by přivedla i svýho kluka.
Vada a Thomas sedí na stromě.
Dávají si pusinky.
Nejdřív láska, potom svatba a potom budou mít děti...
Nic si z těch holek nedělej.
Já si z nich nic nedělám. Nikdy bych si s nima nehrála.
Obklopuji se jen lidmi, kteří jsou na stejné intelektuální úrovni.
Dáte si čokoládu?
- Thomasi J.? - Mám na ni alergii.
- Na čokoládu? - Má alergii na všechno.
I na čokoládu?
- Na všechno. - Na všechno.
- To je hezký prsten. - Mění barvu podle toho, jakou mám náladu.
Nefunguje. Je pořád černý.
Je černý, jenom když jsem s tebou, protože mi kazíš náladu.
Třeba zčerná, když jsi šťastná.
To těžko.
Shelly, jak bych mohla sehnat 35 dolarů?
Je na hlavu. Chce o prázdninách chodit do školy.
To není škola. Jsou to hodiny tvůrčího psaní. Chci být spisovatelka.
Chce tam chodit, protože je zamilovaná do učitele.
Zavři tu svoji nevymáchanou pusu!
Určitě bys byla skvělá spisovatelka.
Říkalas to tátovi?
Nedá mi je.
Třeba jo.
Zeptej se ho.
Edith, na kterém kanálu moderuje Cronkite?
Na dvojce, Archie. Na dvojku se nedíváme,
protože podle tebe je Walter Cronkite komunista.
To jsem neřekl.
Není úplný komunista.
Co je? Nemáme signál.
Pomůžu ti to spravit, tati. Stačí...
Tati, dáš mi 35 dolarů?
To je hodně na tak malou holku.
Je to na letní školu tvůrčího psaní.
Máme ještě limonádu?
Podle Shelly bych byla dobrá spisovatelka.
Minulý měsíc ses chtěla učit hrát na housle.
Pak jsi chtěla být břichomluvec.
Tati.
Ten chlap je skvělý.
- Tati? - Co je?
Co ty peníze?
Možná příští rok.
Zapomněl, že jsem chtěla být i kouzelnicí.
Uměla jsem dobře mizet.
- Chceš si zahrát? - Ne, musím na hřbitov.
Drž hlavu nahoře.
Nedívej se na míč. Dívej se na mě.
Vidíš? Dívala ses na míč.
Jasné? Hlava musí být nahoře.
Podej mi ruku.
Dobře.
Otevřete dveře! Prosím!
Prosím! Prosím! Otevřete dveře!
Vado.
Vado?
Co se stalo?
Spadl mi tam míč.
Pojď, broučku.
Promiňte. Harry!
Mohl byste se podívat na paní Porterovou?
Jo.
Copak jsem vám nedal její fotku?
To jo.
Vám se to nelíbí?
Její muž je farář.
Vy jste z ní udělala levnou děvku.
Podle mě jí to sluší.
Má strašně úzké rty.
Takže jsem na ně nanesla lesk, aby byly smyslnější.
A oči potřebovaly zvýraznit.
A ty vlasy.
- Je rok 1972, tenhle účes se už nenosí. - Ona ho nosila.
Vyfotili ji před měsícem na kostelní benefiční akci.
Nechtěla jsem, aby vypadala jako úča.
Ale ona tak vypadala.
Byla to úča.
Předělejte to.
Harry?
Mám dojem,
že s Vadou něco není v pořádku.
Jak to myslíte?
- Třeba to, co udělala u večeře. - Ráda si hraje.
Tím to není.
Myslím, že nerozumí smrti.
Vyrostla ve smutečním ústavu. O smrti toho ví dost.
Opravdu si myslím, že...
Je to normální šťastná jedenáctiletá holka.
Do její výchovy mi nemluvte. Dobře?
To je Shelly!
Ahoj.
Ukážeš nám svůj karavan?
Jasně.
Udělám vám královskou prohlídku.
Páni. To je paráda.
Tady můžeš i jíst a spát?
Pojedem do Liverpoolu.
Do Liverpoolu?
Zbožňuje Ringa.
Aha.
- Nechcete limonádu? - Jo.
- Thomasi? - Já taky.
Co čteš?
Na to se nedívej. To je pro dospělé.
Přečetla jsi všechny tyhle knížky?
Jo.
O čem jsou?
O lásce a milostných dobrodružstvích.
Fuj.
Jsou zábavné.
Na zdraví.
Jsi vdaná?
Ne. Rozvedená.
Táta říká, že lidi by se neměli rozvádět.
To je pravda. Ale někdy spolu dva lidi
nemůžou žít.
Meyerovi jsou taky rozvedení.
Můžu si vzít sušenku, Shelly?
Jak to, že tu nejsou sušenky?
Objevil jsi moji tajnou skrýš.
Na co spoříš?
Na nic zvláštního.
Mám je tam pro strýčka Příhodu.
Musím být v poledne doma na oběd.
Díky, Shelly.
Ahoj.
Tak co, slečno Vado. Vrátíme se?
- Můžu tu jít na záchod? - Jasně.
Nečekej na mě.
Táta bude zuřit, jestli přijdeš pozdě.
Dobře.
Správná cesta nebude trnitá, pokud přestaneš soudit.
Když necítíš lásku ani nenávist,
všechno vidíš jasně a nezastřeně.
To napsal jeden čínský filozof v roce 600.
Proč o tom mluvíme na hodině psaní?
Protože když přestaneme hodnotit, budeme lépe vnímat skutečnost.
Jinými slovy...
Chci, abyste poslouchali básně svých spolužáků
s čistým a otevřeným srdcem.
Ano?
Kdo půjde první?
Já mám jednu.
Dobře.
Píseň jsem ti zazpíval.
Obraz jsem ti namaloval.
Růže jsem ti natrhal.
Trávu jsem zasadil.
Ale tys mou píseň neslyšela.
Obraz jsi neviděla.
K růžím sis nepřivoněla
a trávy ses nedotkla.
Možná nebyla doma.
To není k smíchu.
Jeho báseň vypovídá o marném snažení.
Lopotíme se a nikdo to neocení.
Teď už hodnotíte.
Nezapomeňte, že máte mít otevřené srdce.
Vado? Co si přeješ?
Zaplatila jsem.
Za tento seminář?
Chci být spisovatelka.
Ale Vado, to je
seminář pro dospělé.
Podle mě je to nádherné.
Chce být spisovatelka.
Držím ti palce, děvče.
Vado? Opravdu sem chceš chodit?
Dobře. Vítej mezi náma. Najdi si místo.
Kdo je další?
Měla jsem jeden zážitek se svým přítelem,
a tak jsem si něco zapsala.
Posloucháme vás, Rondo.
Jako pokrývka mě chrání
před studenou nocí.
Do očí se mu podívám a vím, že hřích to není,
Když se ho dotýkám.
Je z masa a kostí.
Naše dvě těla v jedno splynula.
Já se nebráním.
Už tomu nezabráním.
Vzbudím se a dám si jointa.
Vado.
Já jsem taky napsala báseň.
Prosím.
Óda na zmrzlinu od Vady Sultenfussové.
Zmrzlinu já ráda mám.
V létě si ji vždycky dám.
Do kornoutu, do poháru, táta o tom nemá páru.
Vanilkovou, oříškovou, citrónovou, jahodovou.
Víc toho zatím nemám.
Poslouchal jsem, Vado.
Splynutá těla i Oříšková jsou o touze.
Je roztomilá
a rýmuje se, to není k zahození, ale...
Nevyjadřuješ to, co máš v duši.
Chci, abys mi ukázala, jak vidíš svět.
Své obavy a touhy.
Svá nejhlubší tajemství.
Mé obavy a tajemství?
Bojím se, že jsem zabila mámu.
Promiňte, Harry.
Přišla jsem vám říct, že už přivezli ty květiny...
a že sál je připravený.
Díky.
Chci se omluvit za to, co jsem řekl dole. To o Vadě.
Byl jsem hrubý.
Neměla bych strkat nos do cizích záležitostí.
Ale mám Vadu moc ráda.
Když mi umřela žena, přistěhovala se k nám babička, aby mi s Vadou pomohla.
Byly si moc blízké.
Ale poslední dobou je stále víc duchem nepřítomná...
A Vada se začala chovat nějak divně.
Ale určitě z toho vyroste.
Určitě ano.
Dneska neberou.
Možná hodně snídaly.
Až vyrostu, bude ze mě akrobat.
To je toho. To umím taky. Thomasi, jedna zabrala.
Panebože!
Dělej!
Snažím se!
Vytáhni ji.
Je malinká. Hoď ji zpátky.
Nerad se jich dotýkám.
Sundám háček a ani se jí nedotknu.
Takhle jí ubližuješ. Nezabíjej ji!
Zatracený háček.
Teče mi krev. Uplavala?
Podívej se.
Jo, uplavala. Pojď, jdem.
Můžou z nás být pokrevní bratři.
Já nechci.
- Strhni si z ruky ten strup. - Píchl mě tam komár.
Potřebujem krev.
Pak už půjdem?
Dobře.
Musíme tím třít o sebe.
Teď budeme nadosmrti pokrevní bratři.
Smuteční oznámení
Dobrý den.
Dobrý den. Potřebujete něco?
Ne.
Jen jsem se přišla podívat, co děláte.
Píšu smuteční oznámení.
Obvykle to dáváme do novin.
Je to taková pozornost rodině.
Aha.
Bader, Lorenzo.
Zesnul 22. června 1972.
Oddaný manžel Nicoletty...
a milovaný otec Fabrizia a Heidi.
Au lieu de květin, pošlete prosím příspěvky Společnosti svatého jména.
To jsem psal já.
Opravdu?
Je to dobré. Au lieu de. Slovo lieu je krásné.
Je mnohem důstojnější říct to francouzsky.
Au lieu de. Místo.
To je bez debat.
Vždyť je to jedno.
Harry, musíte se naučit přijímat komplimenty.
Kina.
Příběh lásky v letním kině!
Skoro jsem si u toho vyplakala oči. Viděl jste to?
V kině jsem nebyl už celou věčnost.
Já chodím do kina moc ráda.
Hlavně do letního kina.
Je to strašně romantické.
Ale nebudu vás rušit.
Já rád hraju bingo.
Zítra večer můžete jít se mnou,
jestli chcete.
Dobře.
Ahoj, Vado.
Ty někam jdeš?
Ne.
Proč si maluješ rty?
Žena by vždycky měla vypadat co nejlíp.
Namalované rty jsou nepřirozené.
Ta barva je nepřirozená.
- Už sis je někdy zkusila namalovat? - Ne.
Pojď sem. Sedni si.
Udělej tohle. Trochu míň.
Dobře...
Fajn.
Trochu to setřem.
Podívej.
Moc ti to sluší.
Shelly? Myslíš, že jsem hezká?
Ano. Myslím, že jsi moc hezká.
Máš obrovské jiskřivé oči.
Roztomilý nosánek.
A nádhernou pusu.
Klukům ve škole se nelíbím.
Brzo se to změní.
Zavři oči.
Chci zvýraznit tu krásnou barvu.
Když si budeš malovat oči, pamatuj si,
že čím víc modrých stínů, tím líp.
Líčíš lidi ráda?
Už roky se snažím dostat do Hollywoodu,
abych mohla líčit hvězdy.
Ještě mi to nevyšlo.
Hotovo. Otevři oči.
Shelly? Být tebou, tak s tím Hollywoodem bych počkala.
- Neteče ti z pusy krev? - Ne.
Co máš s očima?
Čím víc očních stínů, tím líp.
Kde máš kolo?
V garáži.
Pojď tam se mnou.
Je to jenom garáž. Pojď.
Ztratila se mi jedna stužka.
Asi upadla někde tady.
Podívej.
To patřilo babičce.
Je to frenologický model.
Lidi kdysi zkoumali hrbolky na hlavě,
aby zjistili, jakou máš povahu.
Pojď sem. Prozkoumám ti hlavu.
Já nechci.
Pojď. Je to sranda.
- Zajímavé. - Co?
- Nemáš žádnou osobnost. - Kde to stojí?
To je jedno.
To je tvůj táta?
Jo.
Kdo je vedle něj?
Máma.
- Pamatuješ si na ni? - Ne.
Babička říká, že je v nebi.
- Jaké si myslíš, že to je? - Co?
Nebe.
Myslím,
že každý tam má bílého koně.
Celý den na něm jezdí a jedí marshmallows.
A každý kamarádí s každým.
A sporty
se nehrajou v družstvech, takže si tě nikdo nemusí vybrat.
Ale co když se někdo koní bojí?
To nevadí, to nejsou obyčejní koně.
Mají křídla.
Když spadneš,
přistaneš v obláčku.
To nezní špatně.
Pojď. Musíme najít tu stužku.
Co tu provádíš?
Nic.
Oblíkám se.
Aha, ty se oblíkáš.
Harry, Harry, Harry, Harry.
Bratrovi bys neměl lhát.
Přestaň! Pozor na vlasy!
- A košili! - Vyklop to!
Tak jo.
- Mám rande s Shelly. - To je paráda.
To je paráda.
- Jsem strašně nervózní. - Proč?
- Naposledy jsem měl rande před 20 lety. - To je pravda.
Sedni si, Harry.
Poučím tě o tom, jaké jsou ženy dnes.
Od tvého posledního rande se věci změnily.
Byla sexuální revoluce.
Předtím jsi musel ženě držet dveře,
vysouvat židli, platit za ni v restauracích. Teď už ne.
Víš, co ještě se nenosí?
Podprsenky.
- Nekecej. - Myslím to vážně, Harry.
Dej na mě. Teď letí rovnoprávnost.
Musíš se k ní chovat, jako by byla chlap.
Nekecáš?
Sám jsi přece Vadě řekl, že jsem děvkař.
Musím si pospíšit.
Shelly tu bude cobydup.
Poveze tě ona? Tak to byl dobrý tah. Jdeš s dobou.
Ne. Odsud pojedem mým autem.
Jak vypadám?
Jako Sultenfuss.
Tak do toho.
- Dobrou, Vado. - Tati?
Proč ses tak vyparádil na bingo?
Chci, aby mi to slušelo.
Předtím ti to bylo jedno.
Shelly jde se mnou.
- Proč? - Má ráda bingo.
Můžu jít taky?
Ne, měla bys tu zůstat s babičkou.
Kitty, vypadá to, že se tvá předtucha opravdu vyplatila.
Jsem rád.
Byl bych radši, kdyby...
přes Dodge zloději dobytka
nejezdili.
Nemám na to nervy.
Den začal dobře. Chci, aby tak i skončil.
Pane doktore, neodpověděl jste mi na otázku.
A vy mluvíte o nervech...
Vado!
- Kde jsi? - Tady!
Tohle nedělej!
Promiň.
Co chceš?
Máma ze mě sedře kůži, jestli mě najde venku.
Pojď ke kostelu. Hraje se tam bingo.
Už jsem ti říkal, že nemůžu.
- Jsi mazánek. - Nejsem.
- Počuráváš se. - Už ne.
N, 38.
Pod N...
Budeš se smát, ale na bingo existuje strategie.
Vyhrát může sice kdokoliv, ale já bojuju proti náhodě.
Když si vybírám karty, používám řadu teorií...
pravděpodobnosti a vyhýbám se opakování čísel.
Tak si to člověk víc užije.
Máte pak větší šanci vyhrát?
Ne. Jen si to víc užiju.
I, 17.
Pod I je 17.
Ahoj, Carle. Verne.
Nepustí nás tam, Vado. Jsme děti.
Nebudeme sázet. Jen se budeme dívat.
Na bingo? Ani mě to nebaví hrát.
Schovej se.
N, 42.
Pod N je 42.
Paráda.
- Tam je tvůj táta. A Shelly. - Nesmí mě vidět.
37.
B, 4.
Pod B je čtyřka.
O, 69.
Pod O je 69.
- Napadlo mě něco strašného, Harry. - Co?
Že některé ty lidi budu brzo líčit.
Proč myslíte, že je tolik míst volných?
B, 6. Pod B je šestka.
- Už půjdem domů? - Běž si!
Víš, že ve tmě nemůžu chodit sám.
- Prostě nemám štěstí, Harry. - Nejde vždycky o štěstí.
Důležité je rozmístění čísel.
Máte stejnou šanci vyhrát, ať máte 10 nebo 100 karet.
Tak je to i s lidmi.
Jak to myslíte?
V pokoji může být sto mužů...
a vám se žádný nemusí líbit.
Anebo tam můžete být jenom s jedním...
a on je ten pravý.
B, 1. Pod B je jednička.
Bingo!
Máme vítěze!
Prosíme vítěze, aby zvedl ruku!
Nikdo nemá bingo. To zařval někdo venku.
- Jak mohl někdo venku dostat bingo? - Nikdo tam nedostal bingo.
Jenom zařval bingo, ty tupče.
- Nenadávej mi do tupců! - To je vrchol, Verne!
Cože?
Kdybys nebyl taková vykopávka, nakopal bych tě do prdele!
Kluci! Přece se nebudete prát kvůli bingu!
Už můžeme jít domů.
Moc se mi to líbilo.
Už celou věčnost jsem neměl na bingo partnera.
Chcete vidět můj dům?
Jen na chvíli.
Dobře.
- Doma je doma. - Máte to tu hezké.
Zařídila jsem to sama.
Přečetla jsem si v časopise, jak maximálně využít prostor.
Vypadá to větší, než to ve skutečnosti je.
Můžete se podívat na záchod. Ten zajímá všechny.
Každý chce vědět, jak se splachuje.
Jo.
Zlobíte se na mě?
Ne, proč?
Nevím. Byl jste trochu rezervovaný.
Neotevřel jste dveře u auta...
To kvůli Philovi.
Radil mi, jak se chovat k moderním ženám.
Úplně jsem z toho vypadl. Neměl jsem rande celou věčnost.
Od smrti své ženy.
Na co umřela?
Na komplikace po porodu.
Dva dny po tom, co se narodila Vada.
Viděla Vadu vůbec?
Párkrát jsem ji k ní přinesl...
Otevřela oči.
Myslím, že ji viděla.
Bylo to...
Asi jsem to rozbil.
Nezatančíte si se mnou?
Tady?
Kde jinde?
Budeme mít dost místa?
- Netančil jsem už... - Celou věčnost.
Já vím. Já taky ne.
Máte podprsenku?
Vidíte? Tak úplně jste z toho nevypadl.
Phil je...
Jste skvělý.
Na střední škole jsem byl u holek docela oblíbený.
Uměl jsem skvěle tančit šejk.
Jakou máte kolínskou?
Old Spice.
Phil říká, že nikdy nevyjde z módy.
- Chcete? - Co?
Mě políbit.
- Ano. - Dobře.
Hezky líbáš a tančíš.
To je slibné.
Už bych měl jít.
To jsou jenom hodiny.
Dobrou noc, Shelly.
Dobrou.
Bylo to opravdové rande.
Mohli bychom jít na bingo znovu.
Bingo mě už nebaví.
Měli bychom zkusit tvoje letní kino.
Dobrou noc.
Ještě než začneme,
Ronda a Justin chtějí udělat skupinovou meditaci.
Paráda.
Budeme vysílat své vibrace k ostatním.
Chytněte se za ruce a zavřete oči.
Uvolněte svaly a zhluboka dýchejte.
Teď se zkuste vcítit do člověka vedle vás,
beze slov.
Vysílejte své vibrace
a zároveň přijímejte vibrace kolem vás.
Cítíte to?
Dobře. Otevřete oči.
Co kdo cítil?
Cítil jsem sílu paní Hunsakerové.
Cítil jsem, že Ronda je spojená se Zemí.
Ladí s kosmickými vibracemi.
Přesně. Přesně tohle jsem vysílala.
A cítila jsem, že ty jsi plný vnitřního míru a harmonie.
Vado? Cos cítila ty?
Cítila jsem Justinovu záděru.
O tohle tady nešlo.
Záděra není důležitá.
Co je v mé duši?
Musíš cítit moji auru.
Na to nemám právo.
Víte co? Zkusíme to znovu.
Chytněte se za ruce.
Babičce jednou zarostl nehet na palci u nohy.
Zanítilo se jí to a infikovalo hlasivky.
Už nikdy pak hezky nezpívala.
Určitě by neřekla, že to nebylo důležité.
A salát.
Pozor, aby nebyl povadlý.
Hej!
Myslela jsem, že jste to vy.
- Ahoj, Vado. - Ahoj.
- Nakupujem na piknik. - Já taky. Můžu s váma?
Jasně.
- Máš tam hodně brambor. - Na Shellyin skvělý bramborový salát.
Už se těším.
Sakra!
- Vado, dávej pozor. - Promiň.
Takhle jsem 4. červenec už dlouho neslavila.
Opravdu?
Tati, neříkals, že musíš nutně koupit švestky?
Kup, co chceš, Vado.
Nevím, co s ní dneska je.
Potřebuju olivy.
Kdysi jsem si ráda hrála s panenkami Kenem a Barbie. Kena jsem měla radši.
Pak jsem jim k Vánocům dala karavan.
Od té doby si v něm pořád hráli sami.
Takže mě ani moc nemrzelo, když omylem sjeli do propasti.
Harry, Harry, Harry.
Říkal jsem ti, abys tam nedával tolik briket. Podívej, cos udělal.
- Jsou na uhel. - Profesionální deformace.
- Chceš to dělat ty? - Ne.
Měl bys z těch briket
dělat balíčky.
Mohl bys to zavést na trh a živit chvíli ty mě.
- Jak to jde, šéfkuchaři? - Dobře.
- Máš skvělou zástěru. - Díky.
- Už to je? - Ještě ne, zlato.
- Kdy už budou? - Brzo.
Kdy?
Za minutku. Je to horké. Spálíš si nos.
Pozor.
Děkuji Ti Bože za tyto dary.
Já taky.
Máš ráda hašé?
Proč?
Podívej.
Moc hezké.
Sakra.
Promiňte.
Čau, Shelly. Kdo tu bydlí? Addamsova rodina?
Co tu děláš, Danny?
Co tu dělám?
Ahoj, Ralphe.
- Jak jsi mě našel? - Všem jsi řekla, kam jedeš.
- Přijel jsem si pro karavan. - Ne!
Ti dva se asi moc rádi nemají.
Žiju v něm už víc než rok. Je můj!
Právník to nazval společným vlastnictvím. Je to společné vlastnictví,
ne Shellyino prázdninové vozidlo.
- Dej mi klíčky. - Nekřič tak.
- Proč? - Slyší nás můj šéf.
To je mi fuk.
- Budu vás muset představit. - Tak jo.
Tohle je Harry, Phil, babička a Vada Sultenfussovi.
Vada Sultenfussová?
To máš smůlu.
Mně se to jméno líbí!
Tohle je Danny a Ralph. V Detroitu mají Salon Dina Raphaela.
Kdysi jsme byli manželé.
Vy chcete Shelly zpátky?
Těší mě.
Máme hamburgery, párky v rohlíku, můžete si přisednout.
- Nemůžeme. Moje manželka... - Bývalá manželka.
Moje bývalá manželka mi ukradla karavan.
Shelly?
Jemu zůstal Mustang.
To nestačí. Tady mám kopii majetkového vyrovnání.
Sakra. Tohle je nájemní smlouva.
Zatraceně. Pořád něco zapomínám. Už jsem senilní.
- Danny? - Co je?
Přišel jste o milovanou věc.
Není v ničích silách vás utěšit.
Měl byste vzpomínat na časy, kdy vám karavan ještě patřil.
Na ty výlety. Na místa, která jste navštívili.
To všechno je minulost, ale ve vašem srdci zůstanou vzpomínky navždy.
On tě vojíždí?
Neříkej tak hnusné věci!
Její karavan nedostanete.
Ne?
- Je to její domov. V něm žije. - Opravdu? Dobře. Běžte vařit.
Dej mi ty zatracený klíče.
- To bolí. Přestaň! - No tak.
Danny!
Co to bylo?
- Kdo jste? - Jeho bratr.
Tak to k nám asi budete často jezdit na návštěvu.
Jak to?
Jestli se pokusí vzít Shelly ten karavan,
zakopu ho na dvorku.
Tvůj otec je divoch.
Ahoj, Ralphe.
Byl jsi skvělý.
Je ten karavan vážně tvůj?
Podívej!
- Uvidíme to i ze zadní zahrady? - Více méně.
Jo, je to vidět. Každý rok to vypadá stejně.
Podívej.
Tys ho...
milovala?
Nevzala bych si ho, kdybych ho nemilovala.
Asi má Shelly opravdu rád.
Ještě nikdy jsem neviděla, že by někoho zbil.
Má ji rád.
Myslíš, že ji miluje?
Asi jo.
Ty ji máš rád?
Jo.
- Myslím, že tvému tátovi hodně pomáhá. - Jak to?
Od té doby, co umřela tvoje máma, byl pořád smutný.
Ale předtím byl vtipný.
Vážně?
Teď, když ho vidím se Shelly,
připomíná mi toho starého Harryho.
Táta byl vtipný?
Nebyl to komik, ale uměl mě rozesmát.
Můj strýček bojoval v Koreji.
Doktoři mu dali do hlavy ocelový plíšek.
Táta říká, že se tam hodně změnil.
Jednou jsme přes jeho zuby zachytili vysílání oklahomského rádia.
Byla to senzace.
- Copak ji nevidíte? - Co?
- Copak ji nevidíte? - Ne.
Je tam.
Žádnou kuřecí kost tam nemáš.
Pane doktore, jsou ty diplomy opravdu vaše?
Takhle to naplníš vodou
a je z toho vodní pistole.
- Paráda. Dáte mi jednu i pro Vadu? - Ano.
Chci se tě na něco zeptat, Thomasi.
Řekla ti Vada někdy, proč sem tak často chodí?
Protože umírá.
- Ty jí věříš? - Ne.
Proč to pak říká?
Protože se bojí těch mrtvol u nich doma.
Znáte přísloví: Když je nemůžeš porazit, staň se jedním z nich?
Kdyby byla jako oni, nebála by se tolik.
Víš, co si myslím?
Že má štěstí mít takového kamaráda.
Ona je moje nejlepší kamarádka.
Slečno Vado, jak se cítíš?
Žádná sláva.
Víš, co jsme dostali?
- Co? - Tohle!
Tohle ti vrátím.
Vrátím ti to!
Dej mi to, hajzlíku!
Trefila jsem tě.
Netrefila!
- Páni. - Co je?
- Vidím úl. - No a?
Uhni.
Zbláznil ses? Popíchají tě!
Máš pravdu. Shodíme ho!
- Proč? - Jen tak pro zajímavost.
A je to!
Můj prsten. Spadl. Musím ho najít!
Jsou naživu. Utíkej!
- Rychleji. Letí za náma! - Utíkám rychleji.
- Dělej! - Skoč do vody.
- Mám na sobě šaty. - Skoč.
- Jsi to ty, Vado? - Jo.
Dnes večer jdem do lunaparku.
Za 10 minut ať jsi hotová.
Shelly půjde s námi.
- Co máš nejradši? - Muzeum zrůd.
Mám nápad.
Teď si najdem lavičku a budem odpočívat.
Horská dráha mu asi rozhodila žaludek.
Musíte si dávat pozor, co tu sníte.
Jednou si moji bratranci David a Frank dali v lunaparku...
párky v rohlíku.
Druhý den měli nefritidu.
Nefritida je zánět ledvin.
- To nemohli mít z párků. - Nejsem doktorka.
Dostali prostě horečku...
a natekl jim obličej.
Doktoři z toho byli paf. Dostali se i do časopisu.
Vážně!
Mechanika pro všechny. Ne, Věda pro všechny.
Určitě tam stálo pro všechny.
- Musíte se strefit do té chudinky. - Pozor, aby to nedostala ryba.
Miř na jedno místo.
Už nevím, který míček byl můj.
- Vyhrála jsem! - Paráda.
Máme vítěze. Prosím.
Byla to hračka, viď?
To je nádherná rybička.
Odkud máš ten prsten?
Vyhrálas ho?
Chceme ti něco říct.
Harry?
Mám pro tebe skvělou novinu, Vado.
Shelly a já se budeme brát.
Moje rybička!
Svatba bude někdy koncem léta.
To nic, rybičko.
Vado?
Chceš další rybičku?
Ne.
Nic jí není.
Rybičky jsou odolné.
Nebojte. Další si už nepořídím.
Autodráha!
Za pouhých 50 centů!
Naše jízda vám zaručeně zaplete vnitřní orgány!
Nenechte si to ujít! Pojďte na autodráhu!
Autodráha!
To si nesmíš nechat ujít!
Já bych za tím volantem usnul.
- Půjdu tam s tebou. - Skvělý, Vado! Pojď.
Dvě. Beru si to modrý!
- Ne! - Jo!
Narazím do tebe.
Vado! Drž pevně volant!
Opatrně, Vado...
Shelly, pozor!
- Ahoj, Vado. - Je Thomas doma?
Jistě. Pojď dál.
- Ahoj, Vado. - Ahoj. Nechceš jít jezdit na kole?
Jo.
- Ustlal sis? - Ano.
- Opravdu? - Ano.
Pojď sem. Máš knír od mlíka.
Pojď.
- Nashledanou. - Ahoj, mami.
Užijte si to.
- Utíkám z domu. - Kam?
Do Kalifornie.
Budu žít v Hollywoodu.
- Já chci taky. - To nejde.
Tam by tě nechtěli.
Budeš muset jinam.
Fakt?
To stačí.
- Vstaň. - Už mě nebaví utíkat.
Navíc jsme tudy jeli už dvakrát.
Nikam to nevede.
Proč vlastně utíkáš?
- Táta dal Shelly prsten. - Páni. Pečetní prsten?
Ty jsi retard. Zásnubní prsten.
Budou se brát?
Budeš mít mámu.
Nemám ji ráda.
Já jo. Je s ní sranda.
Má ji radši než mě.
- Mám hlad. Už to nevydržím. - Tak běž domů, mrňousi.
Stejně už musím. Máma by se bála.
Tak běž. Ty jsi teda kamarád.
Můžeš jít k nám na večeři.
Ne, budu se schovávat.
Dobře. Ahoj.
Pánové tu zůstanou?
Asi jste mě neslyšel, pane Deedsi.
Pan Circle vám všechno odkázal. 20 milionů.
Slyšel jsem vás dobře.
Dvacet milionů je docela hodně, viďte?
Je to slušná částka.
Jak to, že mi nechal tolik peněz? Já je nepotřebuju.
Ve škole jsme se učili,
že Lindberghovým unesli dítě přímo z domu.
Asi dnes budu spát u otevřeného okna.
Panebože!
Tati!
Tati! Tati!
Tati!
- Tati! - Vado! Co se děje?
Kde je táta?
- Je pryč. Co se stalo? - Mám vnitřní krvácení.
Cože?
- Ty mi nepomůžeš. Musím najít babičku. - Všimla sis toho na záchodě?
- Kolik ti je? - Jedenáct a půl.
Neboj.
Pojď nahoru. Musíme si promluvit.
Tohle dělali táta s mámou?
Je to ve skutečnosti moc krásné.
Bez toho bys nebyla na světě.
Měli by to zakázat.
Jednou změníš názor.
To je asi Thomas. Teď ho nechci ani vidět.
To není fér.
Klukům se nic nestává.
Ahoj, Vado. Můžeš jít ven?
Nevím.
Prosím. Je vedro. Mohli bychom jít plavat.
Ne. Vypadni!
A neukazuj se tu pět až sedm dní.
Babičko? Jdu na záchod. Hned se vrátím.
Nikam nechoď.
- Tady? - Jo.
Promiňte.
Dobře, mami. Neboj.
Moc se omlouvám.
Cos dělala?
Máš ji hlídat!
Umíš si představit, jak jsou teď z toho rozčilení?
Proč myslíš, že se lidi chtějí brát?
Dospělí se prostě musí ženit a vdávat.
Já si vemu pana Bixlera.
Nemůžeš si vzít svého učitele. Na to je zákon.
- Není. - Je,
protože pak by ti dával samé jedničky, a to by nebylo fér.
To není pravda.
Už jsi někdy někoho políbil?
Tak, jak to dělají v televizi?
Ne.
Možná bychom měli. Abychom věděli, proč po tom všichni tak šílí.
Já to neumím.
Vyzkoušej si to na ruce, takhle.
Takhle?
Dobře, to stačí.
Zavři oči.
Nic neuvidím.
Zavři je.
Dobře. Napočítám do tří.
Jedna.
Dvě.
Dvě a půl.
Tři.
Řekni něco. Je moc ticho.
Dělej!
Přísahám věrnost vlajce Spojených států amerických...
- a republice, kterou reprezentuje, - kterou reprezentuje,
- národu, jenž věří v Boha - národu, jenž věří v Boha
- a svobodu a spravedlnost pro všechny. - a svobodu a spravedlnost pro všechny.
- Radši to nikomu neříkej. - Ty taky ne.
- Přísahej. - Dobře.
- Ahoj. - Ahoj.
Vado?
Co je?
Brala bys i mě?
Jak to myslíš?
Kdyby si tě nevzal pan Bixler.
Možná.
Tady je!
Ne.
Panebože!
Běžte pryč!
Ahoj, Vado.
Ahoj.
Co děláš?
Krmím rybičku.
Je to ta, kterou jsi vyhrála v lunaparku?
Jo.
Vyrostla.
Pojď si sem na chvíli sednout.
Včera večer se Thomasovi něco stalo.
Šlápl do úlu.
Říkala jsem mu, aby je nedráždil.
Popíchaly ho?
Asi bych mu měla jít vynadat.
Ne, miláčku. To nejde.
Jak to?
Měl na včely alergii.
Ale je v pořádku, nebo ne?
Bylo jich tam příliš moc.
Pane doktore.
Co je, srdíčko?
- Nemůžu dýchat! Dusím se! - Uklidni se.
Podívám se na to. Lehni si sem.
Prohlídnu tě. Hodná.
To bolí. Strašně to bolí.
- Udělejte něco! - Co tě bolí, Vado?
Včelí píchnutí.
Nemůžu dýchat!
Vado?
Nechám ti tu před dveřmi jídlo, kdybys měla hlad.
- Ahoj. - Dobrý den. Je Vada doma?
Ano, ale je strašně smutná a s nikým teď nemluví.
Jsem Judy. Chodím s ní do školy.
Je mi líto, co se stalo s Thomasem.
Snad jí bude brzo líp.
Vyřídíte jí pozdrav?
- Samozřejmě. - Díky.
- Nashle. - Nashle.
- Ahoj. - Dobrý den, velebný pane.
Sennettovi ti jsou moc vděční, že ses tak rychle o všechno postaral.
Vado?
Vzala sis jídlo.
Nepůjdeš dolů na pohřeb?
Mohlo by ti to pomoct.
Vado?
Nechce vyjít ven.
Už celý den nevylezla.
Musíš něco udělat, Harry.
Pohřeb už začíná.
Otevři oči. Je jí jedenáct.
Její jediný kamarád umřel.
Já vím, ale co mám dělat?
Přestaň se schovávat, Harry!
Utíkáš.
Když jsem sem přišla,
nebyla jsem nadšená, že budu muset líčit mrtvé lidi.
Ale když jsem viděla tvoji rodinu,
řekla jsem si,
že když žádnou rodinu nemám,
aspoň můžu v rodině pracovat.
Možná s nimi budu moct někdy večeřet.
Jenže někdy ani nedojíme, protože se stane havárie nebo požár
nebo nějaký kluk šlápne do úlu...
Já nechci, abys k nim přestal mít soucit.
Ale život není jenom o smrti, Harry.
Nesmíš zanedbávat ty, co jsou naživu.
Hlavně svoji dceru ne.
Promiňte. Farář už chce začít.
Díky, Arthure.
Sešli jsme se, abychom uctili památku Thomase Jamese Sennetta.
Narodil se 7. května 1961 v Madisonu v Pensylvánii.
Zanechal za sebou milující rodiče Charlese a Susan Sennettovy,
prarodiče Williama a Glorii Sennettovy,
Geralda a Marjorie Finnovy,
příbuzné, přátele a spolužáky.
Bude pohřben na Madisonském hřbitově.
Na žádost rodiny bych nejdřív rád pronesl pár slov.
Žádná slova nedokážou vyjádřit...
ztrátu a smutek, který cítíme.
Pořád se musím v duchu ptát: Proč?
Proč se Bůh rozhodl vzít nám toho chlapce?
Na to vám nemohu odpovědět.
Ale mohu vám říct, že Bůh si vybral Thomase,
protože s ním má zvláštní záměr.
Musí nás utěšit skutečnost, že je Thomas v péči Boha.
Je tam, kde neexistuje žal ani trápení.
Nejsou tam nepřátelé. Dny nekončí nocí.
Rád bych vám přečetl úryvek z Bible.
Z Matouše, 19. kapitoly.
Tehdy přineseny jsou k němu dítky,
aby na ně ruce vzkládal a modlil se.
Učedlníci pak přimlouvali jim.
Ale Ježíš řekl: , Nechte dítek
a nebraňte jim jíti ke mně;
nebo takovýchť jest království nebeské.
A po vzkládání na ně rukou...
odebral se odtud.
Modleme se.
Chceš jít lézt na stromy, Thomasi?
Zranil si obličej!
Kde má brýle? Bez nich nevidí.
Nasaďte mu brýle. Nasaďte mu brýle.
Byl by z něj akrobat.
- Je pryč, zlatíčko. Pryč. - Nechte mě!
Vado, počkej!
Vado!
Zrovna jsem šel k vám.
Jsi v pořádku?
Je mi to moc líto.
Nemusíme o něm mluvit.
Nemusíme o něm mluvit. Už je to dobré.
Nebudeme o něm mluvit.
Justin a Ronda říkají, že máme lidem říkat, co cítíme.
Pojď sem. Sedni si.
Pane učiteli.
Miluju vás.
Vado.
Tak jako táta miluje Shelly.
Chci tu žít.
Tátovi bys chyběla.
Nechyběla.
Nemůžu se vrátit domů.
Jakeu? Už jsem skoro hotová. Nemůžu najít tu druhou náušnici.
Suzanne, toto je Vada.
Ahoj, Vado.
Je mi to líto.
- Necháš nás tu na chvíli? - Dobře.
Kdo je to?
Suzanne.
Na podzim se budeme brát.
Ne.
Chtěl jsem ji přivést na seminář.
Aby slyšela tvé básně.
Vado.
Zlatíčko. Měl jsem ho taky moc rád. Vado.
Nedotýkejte se mě.
Vado!
Vado, miláčku, ne...
Proč se lidi chtějí brát?
Dospělí se prostě musí ženit a vdávat.
Kdo je vedle něj?
Máma.
Až vyrostu, bude ze mě akrobat.
Vado?
Brala bys i mě?
Kdyby si tě nevzal pan Bixler.
Teď budeme nadosmrti pokrevní bratři.
Je mi to líto. Ještě jsme ji nenašli.
Je tma. Neměla by být sama.
- Budeme hledat dál. - My taky.
- Viděl ji její učitel. - Ano. To jste nám říkali.
Vado?
Jsi v pořádku?
Díky bohu.
Měla jsem říct Thomasovi, že je můj nejlepší kamarád.
Určitě to věděl.
Shelly?
Vzala jsem ti peníze z nádoby na cukroví, abych měla na seminář tvůrčího psaní.
- To nevadí, miláčku. - Vrátím ti to.
Stejně už asi na ten seminář nebudu chodit.
Víš co? Jestli mi věnuješ svoji první knihu,
tak na to zapomenu.
- Dobře. Slibuju. - Teď do postele.
- Dobrou noc. - Dobrou noc.
Už je doma.
Zabila jsem mámu?
Cože?
Včely zabily Thomase a já jsem zabila mámu.
Ne.
Zlatíčko, to nebyla tvoje vina.
Takové věci nejsou ničí vina. Prostě se to stalo.
Podívej, co jsem našla.
Na tu fotku jsem úplně zapomněl.
- Kdes ji našla? - V garáži.
Ten malý Chevrolet byl mámino nejoblíbenější auto.
Jaká byla máma?
Byla hezká
a milá.
Měla oči jako ty.
A strašně ráda se smála.
Někdy když se směješ, tak mi ji připomínáš.
Opravdu?
Víš, co udělala máma, když se dověděla, že čeká dítě?
Přišla domů a celý pokoj vymalovala na růžovo.
Tak si byla jistá, že bude mít holčičku.
Chybí ti?
Jo,
moc mi chyběla. Strašně dlouho.
I teď mi je někdy smutno, když vidím hezkou kytku...
nebo krásný západ slunce, který by se jí líbil.
Já si zase vzpomenu na Thomase, když uvidím strom, na který se dá vylézt.
To je dobře.
Vzpomínky jsou dobré.
Vado,
je mi to líto.
Nechtěl jsem ti to říkat.
Ale nemohl jsem si pomoct.
Jsi hodná holka a chci, abys byla šťastná.
Nebuď takový bručoun jako já.
Uvidíme se ráno.
Tati?
To by nebylo špatné, kdybych byla jako ty.
Paní Sennettová, jak se máte?
Někdy si myslím, že to bude dobré.
Jindy se musím nutit, abych vůbec vstala z postele.
Je to šílené,
ale někdy si myslím, že je jenom na táboře.
Jak se má Vada?
Mnohem líp. Je tu se mnou.
Vado!
- Paní Sennettová. - Vado.
Chtěla jsem tě jít navštívit.
Tohle měl Thomas u sebe.
Říkala jsem si, že bys to možná chtěla.
Byli jste moc dobří kamarádi.
Doufám, že k nám pořád budeš chodit.
To ano. Slibuju.
Paní Sennettová!
Thomas bude v pořádku.
Bude se o něj starat moje máma.
Díky, Vado.
Osud básníka
znají všichni.
Buď ohromuje jako bouře.
Nebo mladý umírá.
Nebo žije v osamění.
Tohle vám chci na poslední hodině říct:
Buďte bouře.
Co tím myslíte?
Myslím tím,
že máte být nebezpeční...
a nepředvídatelní.
A dělat hodně hluku.
Vado?
Ahoj!
Chybělas nám.
Obejmi mě.
Doufal jsem, že se tu dnes zastavíš.
Nemůžu zůstat až do konce. Jenom jsem přišla přečíst svou báseň.
Moc rádi ji uslyšíme.
Smuteční vrbo Slzy stékají ti po tváři
Proč ty pláčeš a proč se mračíš
Je to proto, že tě opustil
Je to proto, že se nevrátil
Rád si s tvými listy hrál
Tu radost ti teď někdo vzal
V tvém stínu se schovával
Myslelas, že jeho smích ti vždycky v uších bude znít
Smuteční vrbo, neplač už
Tohle utiší tvůj žal
Smrt není jen loučení
V tvém srdci žít bude dál.
- Ahoj, Judy. - Vado.
Už je mi líp.
Konečně jsem spolkla tu kuřecí kost.
Budeme s Judy chodit do stejné třídy.
A Republikáni znovu nominovali Nixona.
Daniel Amcha
www.titulky.com