Víte, o čem je "Like A Virgin"?
O holce, která zbožňuje chlápka s velkým pinďourem.
- Celý je to metafora na velký pinďoury. - Ne, není.
Je to o zranitelný holce. Párkrát to pořádně odnesla,
- a potom potkala tohohle chlápka. - Přestaň. Tyhle sračky vykládej turistům.
Toby? Kdo je tady, kurva, Toby?
"Like A Virgin" není o nějaký citlivý holce, která potká hodnýho kluka.
O tom je "True Blue". Pánové, to je bez diskuze.
- Která je "True Blue"? - Neznáš "True Blue"? Byl to velkej hit.
Populární muziku nežeru, ale "True Blue" znám.
Podívej, neřekl jsem, že ji neznám. Jenom nejsem Madonnin fanoušek.
- Osobně se bez ní obejdu. - Já jsem měl rád "Borderline",
ale když začala s "Papa Don't Preach", přeladil jsem.
Pánové, kvůli vám jako ztrácím tok myšlenek. Už nevím, co jsem to říkal.
Toby byla ta malá Číňanka.
- Jak bylo její příjmení? - Co je to?
Starý adresář. Našel jsem ho v kabátě, který jsem už léta neměl na sobě.
- Jak bylo její jméno? - O čem jsem to, kurva, mluvil?
O tom, že "True Blue" bylo o klukovi... O citlivý holce, která potká hodnýho kluka,
ale "Like A Virgin" je metafora na velký pinďoury.
Jasně. Řeknu vám, o čem "Like A Virgin" je.
Je to o týhle děvce, která je normální šoustací mašina.
Myslím tím ráno, ve dne, v noci, odpoledne.
Pinďour, pinďour, pinďour, pinďour, pinďour, pinďour, pinďour... pinďour.
- Kolik pinďourů to je? - Hodně.
A jednou potká tohohle klátiče, co ho má jak kůň, a má pocit, že to je to pravý.
Ten bejk do toho prostě buší jako Bronson při hrabání tunelu ve "Velkým útěku".
A teď ona dostává tuhle šoustací lekci a cítí věci, který necítila už věčnost.
- Bolest. Bolest. - Chew? Toby Chew?
Bolí to. Bolí ji to. Nemělo by ji to bolet.
Chápete? Protože už dávno není panna. Ale když ji tenhle bejk šoustá, bolí ji to.
Bolí ji to přesně tak, jako ji to bolelo úplně poprvý.
Ta bolest připomíná šoustací mašině, jaký to bylo jednou bejt pannou.
Proto "Like A Virgin".
Wong?
Dej mi tu zkurveninu.
Sakra, co si to dovoluješ? Vrať mi to.
Už mě sere to poslouchat. Vrátím ti to, až půjdem.
Jakýpak až půjdem? Vrať mi ji hned.
Posledních patnáct minut tady dokola omíláš nějaký jména.
"Toby. Toby? Toby?"
"Toby Wong? Toby Wong. Toby Wong."
"Toby Chung?" Zkurvenej Charlie Chan!
Mně leze Madonnin velkej pinďour z levýho ucha...
a "Toby... Já-nevím-jakej" z mýho pravýho ucha.
Vrať mi ten notes.
- Odložíš ho teda? - Budu si s ním dělat, co budu, kurva, chtít.
Potom se obávám, že si ho nechám.
- Joe, mám toho chlápka zastřelit? - Kurva.
Zastřelíš mě ve snu. Radši se probuď a omluv se.
Poslouchali jste někdo K-Billyho Superparádu 70. let?
- Jasně, je to kurevská paráda. - Slyšeli jste ty písničky, co hráli?
Nedávno jsem slyšel "Srdce tepe rytmem lásky" od DeFranca a jeho rodiny.
Neslyšel jsem tu písničku od zkurvený pátý třídy.
Když jsem sem jel, hráli "Noc, kdy se světla rozzářila nad Georgií".
Neslyšel jsem tu písničku od doby, kdy byla hit.
A když byla hit, musel jsem ji slyšet milion... kurva... trilionkrát.
A tentokrát jsem si poprvý uvědomil, že ta holka, co zpívá tu písničku,
- zastřelila Andyho. - Tys nevěděl, že Vicki Lawrencová zastřelila Andyho?
- Myslel jsem, že ho zastřelila jeho žena. - Říká se to na konci tý písničky.
Já vím, ty zmrde, zrovna jsem to slyšel. O tom právě mluvím.
Neříkej mi zmrde, nebo ti toho zmrda vystřílím do čela.
Musel jsem bejt mimo mísu.
Dobře. Postarám se o účet.
Vy můžete dát spropitné. Dejte každej asi tak dolar.
A ty... Až se vrátím, chci svůj notes.
Promiň, ale ten notes je teď můj.
Rozmyslel jsem si to. Zastřel tohle hovado, ano?
Tak fajn, hoďte sem každej dolar pro dámu.
- No tak, vytáhni dolar. - Nedávám dýško.
- Že nedáváš? - Já na to nevěřím. - Nevěříš na to?
Víš, kolik tady vydělávaj? Úplný hovno.
To mi neříkej. Vždycky toho může nechat.
Ani zkurvenej žid by tohle neřekl.
Hele, chci si to ujasnit. Nedáváš spropitný?
Nedávám, protože společnost říká, že musím.
Dám někomu spropitný, když si ho zaslouží. Když se opravdu snaží, dám jim něco extra.
Ale tohle automatické dávání spropitného, to je na hovno.
- Co se mě týče, dělají jen svoji práci. - Tahle holka byla milá.
To sice jo, ale nebyla nic zvláštního.
Co je zvláštního? Když ti ho vzadu vykouří?
- Za to bych šel přes 12%. - Hele, objednal jsem si kafe.
Byli jsme tady zkurveně dlouho, ale doplnila mi šálek jenom 3krát.
- Když si dám kafe, chci ho doplnit 6krát. - 6krát? A co když má třeba moc práce?
Moc práce není omluvou servírky.
Promiňte, pane Růžový, ale poslední zkurvená věc, co potřebujete, je kafe.
Ježíši Kriste, tyhle dámy neumírají hladem. Mají minimální plat.
Pracoval jsem za minimální plat,
ale společnost neuznala mou práci za spropitného hodnou.
Tobě je jedno, že z toho spropitnýho žijou?
Víte, co je tohle?
To jsou nejmenší housle na světě. Jen pro servírky.
Ty vůbec nevíš, o čem mluvíš.
Tihle lidi tvrdě makaj. Je to tvrdá práce.
To je i u McDonalda, ale tam se nedává spropitné.
Ale proč? Servírujou ti jídlo, ale společnost říká:
"Těmhle nedávejte dýško, ale těmhle dávejte." Kecy!
Dělat servírku je zaměstnání číslo jedna pro ženy bez vzdělání v téhle zemi.
Je to práce, kterou de facto každá žena může dělat a živit se jí.
A to všechno kvůli spropitnému.
Seru na to.
Ježíši Kriste.
Lituju, že zkurvená vláda zdaňuje jejich spropitné, ale to není moje chyba.
Servírky jsou zřejmě jedna z mnoha skupin, které vláda v zásadě pravidelně odsere.
Ukažte mi papír, kde bude stát, že vláda stojí za hovno, a já to podepíšu
a budu pro to hlasovat. Ale nebudu hrát tuhle hru.
A kecy s nevzdělaností, na to mám 2 slova: "Naučte se, kurva, psát na stroji."
A jestli čekáte, že vám přidám na činži, tak to jste na omylu.
- Přesvědčil mě, vrať mi můj dolar. - Hele!
Nech je tam ležet.
Dobře, tuláci, jdeme se toulat.
Počkejte. Kdo nedal dolar?
- Pan Růžový. - Pan Růžový?
- Proč ne? - Nedává dýško.
Že nedává? Co tím myslíš?
- On na to nevěří. - Sklapni.
Co má bejt, že na to nevěříš? Tak vytáhni dolar, ty lakomej mizero.
- Zaplatil jsem ti snídani, krucinál. - Dobře. Zaplatils mi snídani, dám dolar.
Ale normálně bych to neudělal.
Mě nezajímá, co bys normálně udělal. Prostě vytáhni dolar jako všichni ostatní.
Děkuju.
Právě jste slyšeli "Nikdo po nikom netouží?"od Partridge Family.
Následovat bude Edison Lighthouse a jeho "Láska kvete tam, kde je má Rosemary".
Na K-Billyho Superparádě 70. let.
Zůstaňte naladěni.
G A U N E Ř I
Bože!
Do prdele!
Ježíši, já umřu!
Umřu!
Já umřu!
Vydrž, kamaráde!
Já umřu!
Vydrž.
Promiň mi to.
- Já nechci! - Podej mi ruku. - Měla mě zabít!
- Obrať to zkurvený auto! - Hele!
Přestaň s těma kecama. A to hned!
Jsi zraněnej, jsi opravdu ošklivě zraněnej, ale neumíráš.
Já umřu! Já...
Do prdele, Larry! Já umřu! Vím to!
Promiň, zapomněl jsem, že máš doktorát z medicíny.
Jsi doktor? Jsi doktor?
Odpověz mi, prosím. Jsi doktor?
- Ne... - Co?
- Nejsem. - Dobře.
Tak uznej, že nevíš, o čem mluvíš.
Takže jestli jsi u konce se svými amatérskými názory,
lehni si a poslouchej mě. Odvezu tě tam, kde máme sraz.
Joe ti sežene doktora. Doktor tě dá dohromady.
A ty budeš v pořádku.
Řekni to! "Budu v pořádku."
Řekni, kurvafix: "Budu v pořádku."
- Bože... - Řekni ty zkurvený slova!
- Řekni to! - V pořádku, Larry.
Správně!
V pořádku.
Podívej se, kde jsme. Podívej se.
Dokázali jsme to. Dokázali!
Jsme ve skladišti.
Kdo je tvrdej chlapík? Tak kdo je to?
- No tak. Kdo je tvrdej chlapík? - To jsem já.
- Kdo... - Larry!
Jseš tvrdej. Jseš zkurveně tvrdej.
Dobře...
Jsme ve skladišti. Podívej se, kde jsme.
Dokázali jsme to. Kurva, dokázali jsme to.
Dokázali jsme to, kurva.
Jsme ve skladišti. Podívej se, kde jsme.
Podívej se.
Vydrž, chlapče. Vydrž.
- Do hajzlu! - Přestaň mlátit hlavou.
Vymlátíš do tý zkurvený podlahy díru.
Ta zkurvená podlaha za nic nemůže, víš?
Já ti nemůžu pomoct. Ale až sem přijede Joe,
což bude každou chvíli, on ti pomůže.
On se o tebe postará. Dobře? My budeme prostě čekat na Joea.
Na koho čekáme?
Na Joea.
Larry, tohle je zkurvený a děsivý.
Můžeš mě držet?
No jasně.
Teď už můžeš mít strach.
Na jeden den jsi byl statečnej.
Teď už se můžeš klidně uvolnit, víš? Dobře?
Říkám ti, kurva, že neumřeš. Ty to zvládneš.
Až sem přijede Joe, dá tě stoprocentně dohromady.
Jsem těžce zraněnej, Larry?
Není to dobrý. Ne.
Larry...
Požehnej tvé srdce za to, co se snažíš udělat.
Na chvíli jsem propadl panice,
ale teď mám smysly pohromadě.
Problém je, že jsem byl střelenej do břicha.
Bez lékařské péče zemřu.
- Nemůžu tě odvézt do nemocnice. - Seru na vězení!
Nemusíš se mnou jít. Stačí, když mě odvezeš před vchod.
Jenom mě vyhodíš na chodník. Já se o sebe postarám.
Nic jim neřeknu. Nic jim neřeknu.
Přísahám na zkurvenýho Boha.
Podívej se mi do očí. Do očí.
Já jim nic neřeknu.
Člověče, budeš v bezpečí.
Kurva, ty neumřeš, chlapče. Jasný?
Poslouchej mě. Uzdravíš se.
Spolu s kolenem je břicho nejbolestivější část,
- do který může být člověk střelenej. - Do prdele.
Ale trvá dlouho na to zemřít. Trvá to dny.
Budeš si přát, abys byl mrtvý.
Ale trvá dny zemřít na takový zranění. Čas je na tvý straně.
- Byla to bouda, nebo co? - Kurva...
Do hajzlu, kam to dostal?
- Do břicha. - Kurva!
- Kde je Hnědý? - Mrtvej.
- Jak zemřel? - Jak asi, kurva, myslíš?
Fízlové ho sejmuli.
Je to špatný. Sakra špatný.
- Je to špatný? - Jako opak dobrýho?
Člověče, tohle je zkurvený. Je to tak zkurvený.
Někdo nás velkoryse přesral.
- Opravdu myslíš, že to byla bouda? - Ty o tom snad pochybuješ?
Nemyslím si, že to byla bouda, já vím, že to bouda byla.
Odkud si myslíš, že se vzali všichni ti fízlové, co?
Jednu chvíli tam nejsou, ale v další tam jsou? Neslyšel jsem žádný houkačky.
Ten alarm spustil správně? Jakmile se spustí, máš výhodu 4 minut reakčního času,
pokud tou ulicí v tu konkrétní chvíli neprojíždí policejní auto.
Máš čtyři minuty, než můžou reálně reagovat.
A v jedný minutě tam bylo sedmnáct chlapů v modrým.
Všichni ozbrojení, všichni vědí přesně, co kurva dělaj. A všichni tam byli.
Pamatuješ na tu druhou vlnu, co se objevila v autech?
Ti reagovali na ten alarm. Ale ti první zkurvysyni tam byli a čekali na nás.
- Nepřemejšlel jsi o tom, kurva? - Neměl jsem příležitost přemejšlet.
Nejdřív jsem se, kurva, snažil odtamtud dostat.
A když jsme utekli, zabejval jsem se jím.
Měl bys o tom začít zatraceně přemejšlet, protože to je všechno, co já teď dělám.
Chtěl jsem jet, prostě jet pryč, protože kdokoli nás podrazil, ví o tomhle místě.
Mohli tady na nás čekat policajti, člověče. Možná sem zrovna teď jedou.
Pojďme do vedlejší místnosti. Budu támhle.
Prosím, neopouštěj mě, umírám.
Neměj strach, budu jenom vedle.
Bude to jenom chvilička. Budu támhle stát a dívat se na tebe.
- Neměj strach. - Larry. - Lehni si. Ano?
Neboj. Jsem hned tady.
Larry.
Kurva, můj Bože, Larry...
Co tady, kurva, dělám? Od začátku jsem měl z týhle práce divnej pocit.
Jakmile jsem to cejtil, měl jsem říct: "Ne, díky." A jít.
Ale já se nikdy, kurva, neposlechnu. Bylo to tak vždycky. Třeba s tou trávou.
Stejná věc, člověče. Nevěřil jsem tomu chlápkovi, připadal mi divnej.
Ale chtěl jsem mu důvěřovat, chápeš to? Protože jestli mi nelže, pak je to skvělý.
Ale ne, byl to podraz, a já si říkal, že když budu mít takovej pocit, seru na to.
Ale já jsem to neudělal!
Už se stalo. Uklidni se.
Je ti líp?
Jo, kurva, je mi líp.
Opláchni se.
Popadni dech.
Hlavně se uvolni. Chceš cigaretu?
- Přestal jsem. - Dobře.
- Proč? Ty máš? - Jo.
Jo.
Tady máš. Oheň?
Díky.
- Zopakujme si, co se stalo. - Dobře.
- Jsme na místě, všechno jde dobře. Pak spustí alarm. - Jo.
Já se otočím, a ti policajti jsou venku.
Jo, správně. Protože já mrknu očima a oni jsou tam.
A všichni začnou běsnit. A pan Světlý začne na vše střílet.
- Ne, to není pravda. - Co je na tom špatně?
Ti policajti se neukázali po tom, co spustil alarm.
Ti policajti se ukázali, až začal pan Světlý po všem střílet.
- Jak jsem uslyšel alarm, uslyšel jsem ty policajty. - Ne, to nebylo tak brzo.
Oni o sobě nedali vědět, dokud se z pana Světlého nestal šílenec.
Já neříkám, že tam nebyli. Já říkám, že tam byli.
Ale nezasáhli dřív, než začal pan Světlý po všem střílet.
Chápeš mě? Tak jsem poznal, že to byla bouda.
- No tak, pane Bílý. Je ti to jasný, ne? - Nechme těch kravin s panem Bílým.
Počkej, neříkej mi svý zkurvený jméno, já ho nechci znát.
Já ti taky neříkám svoje.
Máš pravdu, je to na hovno.
Jak ses dostal pryč?
Prostřílel jsem si cestu. Všichni začali střílet, tak jsem musel.
Pozor! Uhněte z cesty!
Pryč z tý zkurvený cesty!
Uhněte, kurva!
Uhněte pryč z cesty!
Kristepane, co máš, kurva, za problém, chlape?
- Sráči! - Táhni do prdele!
- Uhněte! - Rychle z cesty!
- Bože! - Vypadni z toho auta! Vypadni z toho zkurvenýho auta!
Rychle, uhněte z cesty!
Trefil jsem pár poldů.
Ty jsi někoho zabil?
Pár poldů.
- Žádný jiný lidi? - Jen poldy.
Chápeš, co to dělal pan Světlý?
Je to největší zhovadilost, jakou jsem v životě viděl.
- Proč najal Joe takovýho chlapa? - Já taky nechci zabíjet.
Jestli se potřebuju dostat ven z těchhle dveří, ale ty mi stojíš v cestě,
- tak mi z tý cesty uhneš. - Tak se na to dívám já.
Jestli volíš mezi sebou a deseti lety,
sejmout nějakýho zkurvysyna...
Není to žádnej problém. Ale taky nejsem šílenec.
Kurva, co si Joe myslel? Nemůžu pracovat s takovýmhle chlapem.
Měli jsme zatraceně velký štěstí, že netrefil nás, když to tam rozstřílel.
Byl jsem takhle blízko toho, abych ho sejmul sám.
Chápu, každej panikaří. Každej.
Prostě se vyděsíš, je to přirozený. Prostě proti tomu nemůžeš nic udělat.
Kurva, panikaříš uvnitř. Ve svý hlavě, rozumíš?
Soustředíš se. Zvládneš situaci, vyrovnáš se s ní,
a co neuděláš, je, že začneš střílet a zabíjet lidi.
Já vím. Očekává se, že budeš jednat jako profesionál.
Psychopat není profesionál. Nemůžu pracovat s psychopatem.
Nikdy nevíš, co tihle kreténi udělají.
Ježíši Kriste. Kolik myslíš, že bylo tý černý holce? Dvacet?
- Možná jednadvacet? - Nevím.
Viděl jsi, co se stalo s ostatníma?
Já a Oranžový jsme naskočili do auta.
- Hnědý to dostal. - Co se stalo pak, to nevím.
Co se týká Světlýho a Modrýho, nemám tušení.
Jak jsem se dostal ven, už jsem se neohlížel.
- Co myslíš? - Co myslím?
Poldové je buď chytli, nebo zabili.
- Tys ale našel díru. - Jo, ale byl to zkurvenej zázrak.
Ale i kdyby se dostali pryč, kde kurva jsou?
- Není možný, že by se jeden z nich zmocnil diamantů a ulítl? - Ani náhodou.
Jak si můžeš být tak jistej?
Já mám ty diamanty.
Ty jsi pašák.
A kde?
Ukryl jsem je. Hele, jestli chceš jít se mnou,
půjdeme pro ně hned, protože jestli zůstaneme tady,
měli bychom si nechat vyšetřit ty naše zkurvený hlavy.
- Ale plán byl setkat se tady. - Tak kde teda, kurva, všichni jsou?
Plán se stává neplatným, jakmile máme v domě krysu.
Nemáme zkurvený tušení, co se stalo panu Světlýmu nebo panu Modrýmu.
Mohli by bejt oba mrtví nebo zavření. Třeba je poldové vyslýchají na stanici.
Neznaj naše jména, ale mohli by zpívat o tomhle místě.
- Přísahám Bohu, že si myslím, že jsem prokletej. - Proč?
Nedávno jsem dělal práci o čtyřech mužích.
Objevili jsme, že jeden z týmu byl tajnej.
No kurva!
Díkybohu jsme na to přišli včas.
Zapomněl jsem na celou věc a prostě jsem od toho odešel.
A kdo je tady ta krysa?
Pan Modrý?
Pan Hnědý?
Joe?
- Hele, myslím, že Joe to celý vymyslel. Možná nás tak chtěl vyřídit. - To neberu.
S Joem se známe dlouho. Můžu stoprocentně říct, že o týhle sračce nic neví.
Joea znám odmalička, ale bylo by směšný tvrdit, že s tím nemá 100% nic společnýho.
Můžu říct, že já to stoprocentně nejsem, protože vím, co jsem udělal a neudělal.
Nemůžu to stoprocentně říct o nikom jiným, protože to nevím.
- Jak můžu vědět, že ty nejsi krysa? - Jak můžu vědět já, že ty nejsi krysa?
Jasně, to je přesně ono! Jak já můžu vědět, že to není on?
Ten kluk tam umírá s kulkou v těle. A já viděl, jak to dostal.
Tak ho nenazývej krysou!
Hele, já jsem v pohodě, jo? Ale někdo je tady krysa.
Kde je tady hajzl? Musím se vychcat.
Běž na konec haly, vyjdi po schodech, pak doprava.
- Mimochodem, jak se má Alabama? - Alabama?
Bamu jsem neviděl už rok a půl.
Já myslel, že vy dva jste byli tým.
Byli jsme. Udělali jsme čtyři kšefty.
- Pak jsme se rozpustili. - Proč?
Když jsi v týmu s ženskou, začne ti to po chvíli lézt na nervy.
- Co dělá teď? - Dala se dohromady s Frankem McGarrem.
Udělali společně pár kšeftů. Ale je to kus. Profík.
Pan Bílý
- Vysvětli mi ten telegram. - Práce pro pět mužů.
Vpadnout dovnitř a vypadnout ven z obchodu s diamanty.
Můžeš to prodat? Neznám nikoho, kdo to koupí.
Bez problémů. Máme lidi, kteří na to čekaj.
Co je s Marcellem Spiveyem? Už nebere tvý zboží?
Dostal dvacet let. Je v Susanville.
Dvacet let? Panebože.
- Za co? - Smůla.
Taky se tomu tak dá říkat.
- Kolik je na to času? - Dvě minuty nejvíc. Ale těžký dvě minuty.
Denní světlo, otevřeno, dost zaměstnanců.
- Ale tví lidi se o ně postarají. - Kolik zaměstnanců?
Řekl bych asi tak dvacet. Ochrana dost pokulhává.
Obvykle obchodujou v boxech. Surový kameny z diamantovýho syndikátu.
Ale tenhle konkrétní den dostávají lodní zásilku šlechtěnejch kamenů z Izraele.
Jsou jako taková přestupní stanice.
- Druhej den je vyzvednou a odvezou do Vermontu. - Nevyzvednou.
- Jaký je podíl, papa? - Bohatej, juniore.
Opravdu bohatej.
Podívej se, ty si dělej, co chceš, ale já odtud mizím.
Ubytuju se v nějakým motelu na pár dní. Dám si pohov a zavolám Joea.
Kurva. On nám tady umřel?
Co? Je mrtvej, nebo co?
Není mrtvej.
Ten mě ale vyděsil. Myslel jsem, že je mrtvej.
Bez lékařské pomoci brzy bude.
Tak co budeme dělat? Nemůžeme přece do špitálu.
Bez lékařské pomoci nemusí přežít dnešní noc.
Ta kulka v jeho břiše je má chyba.
Pro tebe to nemusí znamenat vůbec nic, pro mě zatraceně hodně.
Nejdůležitější je zmizet. Zůstávat tady je šílenost.
Co navrhuješ? Jít do hotelu?
Je střelenej do břicha, nemůže chodit, krvácí jako prase.
Když je vzhůru, křičí bolestí.
Jestli máš nějaký nápad, ven s ním.
Joe by mohl pomoct. Spojíme se s Joem.
Joe může sehnat doktora, aby se sem na něj přišel podívat.
Dobře, budeme věřit Joeovi. Jak se s ním spojíme?
Co? Měl tady bejt, ale není. Velice mě znervózňuje, že tady jsem já.
Navíc Joe z nás bude nadšenej.
Naplánoval vykrádačku, a teď má ruce potřísněný krveprolitím.
Má mrtvý poldy, mrtvý zloděje, mrtvý civilisty.
Ježíši, pochybuju, že bude mít porozumění pro naši nepříjemnou situaci.
Spíš se bude snažit nemít nic společnýho s tímhle průserem.
Než jsi přijel, pan Oranžový...
mě žádal, abych ho odvezl k doktorovi. Do špitálu.
Mně se nelíbí ta představa dát ho policajtům,
ale když to neuděláme, umře. Prosil mě o to.
Dobře, pak ho teda odvezeme do špitálu. Nakonec tě o to prosil.
On stejně nic neví a bylo to jeho rozhodnutí.
Něco málo o mně ví.
Co? Počkej.
- Neřekl jsi mu svoje jméno? - Jenom křestní a odkud jsem.
Proč?
Řekl jsem mu, odkud jsem, před pár dny. Byl to prostě přirozenej rozhovor.
- Proč jsi mu řekl svoje jméno, když jsi neměl? - Zeptal se.
Zrovna jsme utekli policajtům. Byl postřelenej.
Byla to moje chyba, že byl postřelenej.
Byl zkurvená krvavá troska. Křičel.
Přísahám Bohu, myslel jsem, že v tom autě umře. Snažil jsem se mu pomoct.
Říkal jsem mu, aby se nebál, že všechno bude v pořádku, že se o něj postarám.
Zeptal se mě, jak se jmenuju.
Chápeš, ten muž mi umírá v náručí. Co jsem měl podle tebe, kurva, dělat?
Co mu říct? Lituju, ale nemůžu ti dát tuhle zkurvenou informaci?
Je to proti pravidlům?
Já ti nevěřím?
Možná jsem měl, ale nemohl!
- Neví... - Seru na tebe, seru na Joea!
- Určitě to bylo velmi dojemné. - Běž do prdele s těma kecama!
- Člověče, já tě nechci nasrat. Maj tě v registraci, tam odkud jseš? - Jo!
Tak to je jasný, člověče. Já jsem měl strach, jak moc je to pravděpodobný.
Zná a) tvý jméno, b) jak vypadáš, c) odkud jseš a d) tvou specializaci.
Nebudou mu muset ukazovat moc fotek, aby tě z nich vybral.
Je to jasný. Řekl jsi mu ještě něco jinýho, co by mohlo ulehčit výběr?
Jestli ti budu muset říct, ať jdeš do hajzlu, tak to bude pořád dokola.
Do nemocnice nejedeme.
- Ale víme, že umře. - A mně je z toho velmi smutno. Někteří mají prostě smůlu.
Nesahej na mě, kurva!
Chceš si to rozdat? Ukážu ti, kde jsi narazil.
- Chceš mě zastřelit, ty sráči? Tak střílej. - Do píči s tebou, Bílej!
Nezavinil jsem tyhle okolnosti, ale vyrovnávám se s nimi.
Ty se chováš jako zkurvenej zloděj. Já se chovám jako profesionál.
Dostanou ho. Můžou dostat tebe.
Dostanou tebe, a dostanou se blíž ke mně, a to já nechci.
Je to snad moje chyba? Já mu neřekl svoje jméno nebo odkud jsem, kurva!
Před chvílí jsi mi málem řekl svoje jméno.
Uvízls v tom, co sis zavařil,
takže jestli chceš házet zlý pohledy, házej je do zrcadla.
Nebuďte na sebe tak zlí.
Nebo někdo začne plakat.
Pan Světlý.
Kurva, to mě poser.
Co se s tebou stalo?
Počítal jsem, že jseš mrtvej.
Tak co? Jsi v pořádku?
Víš, co se stalo Modrýmu?
Nevěděli jsme, co se stalo tobě a Modrýmu. No tak, chlape, mluv.
Podívej, Hnědej je mrtvej, Oranžovej to dostal do břicha.
- Bílej... - Dost! Tak dost!
Měl bys radši začít mluvit, hajzle,
protože máme hodně co probírat.
Už pěkně vyšilujeme. Takže ty tvý kydy potřebujeme asi tak jako osinu v prdeli.
Dobře, mluvme.
- Myslíme si, že máme v domě krysu. - Já ti za to ručím, že máme.
- Co vás k tomu vede? - To má bejt vtipný?
Hele, tohle místo není bezpečný.
Není bezpečný a my odcházíme. Měl bys jít s náma.
Nikdo nikam nepůjde.
Nachcat na toho sráče, my mizíme.
Už ani krok, pane Bílý.
Táhni do hajzlu, maniaku!
Kvůli tobě jsme v tomhle průseru!
- Co máš za problém? - Co mám za problém?
Jo, mám zkurvenej problém. Mám velikánskej problém.
S každým střílejícím šílencem, kterej mě málem sejme.
- O čem to tu, kurva, mluvíš? - Ta zkurvená střílecí paráda!
- V obchodě, pamatuješ? - Do hajzlu s nima, oni spustili alarm.
- Dostali, co si zasloužili. - Skoro jsi mě zabil!
Blbče!
Kdybych věděl, co jsi zač, nikdy bych s tebou nepracoval.
Budeš štěkat celej den, pejsánku,
- nebo budeš i kousat? - Cože?
Promiň, neslyšel jsem tě. Můžeš to zopakovat?
Budeš štěkat celej den, pejsánku,
- nebo budeš i kousat? - Hele, vy dva idioti!
Uklidněte se, kurva! Nechte toho!
Jsme tady na hřišti, nebo co? Jsem já jedinej profesionál?
Kurva, chováte se jako parta zkurvenejch negrů. Pracujete s negrama, co?
Přesně jako vy dva. Pořád si navzájem říkaj, že se zabijou.
- Tys sám říkal, žes ho málem odstřelil. - To jsi řekl? - Jo, řekl.
Ale předtím. Teď je tenhle chlápek jedinej, komu můžu věřit.
- Je to sebevražda, pracovat s poldama. - Jsi na jeho straně? - Ne!
Seru na strany! Co potřebuju, je trocha solidarity.
Někdo nám strká horkej pohrabáč do postele a já chci vědět kdo.
Kurvafix! Hele, já nejsem žádná zkurvená krysa.
Jsem si docela jistej tebou. A je mi jasný, že ty jsi v pohodě.
Zkusme teda přijít na to, kdo je to. Dobře?
No páni!
To bylo opravdu vzrušující.
Vsadím se, že jseš velkej fanda Lee Marvina.
Já taky. Miluju toho chlápka.
Moje srdce bije tak rychle, že tady snad z toho dostanu infarkt.
- Jo? - Mám něco venku, co bych vám rád ukázal.
- Tak pojďte se mnou. - Jít s tebou? Kam?
Do mýho auta.
Zapomněl jsi tam hranolky, cos dostal s tou limonádou?
- Ne, ty už jsem sežral. - Jo? - Mám přesto něco, co možná rádi uvidíte.
- Co? - Překvapení.
- Bude se vám to líbit. - Pojďte.
- Musíme odtud vypadnout, víš to? - Ne.
- Zůstaneme tady a budeme čekat. - Na co? Na poldy?
- Ne, na Sympaťáka Eddieho. - Na Sympaťáka Eddieho?
- Jo. - Proč si myslíš, že teď není v letadle na cestě na Kostariku?
Protože jsem mu telefonoval a říkal, že je na cestě sem.
- Tys mluvil se Sympaťákem Eddiem? - Jo. - Tak pročs to, kurva, neřekl hned?
- Neptali jste se. - Ty jsi tvrdej hoch. Co říkal?
"Vydržte."
Takže mezitím vám, chlapci, něco ukážu.
Ježíši Kriste!
Možná nám náš chlapec v modrém může odpovědět na některý otázky
ohledně té krysí záležitosti.
Ty jsi vážně řízek.
To není špatnej nápad. Vyndejme ho.
Pan Světlý
Side, můžeš se uklidnit?
Znám tě dlouho. Vím, že mi to vrátíš.
Ale neříkej mi, co už vím. Nezraňuj mě.
Tak jsi měl pár špatnejch měsíců. Děláš to, co dělá každej jinej.
Mně je jedno, jestli je to J. P. Morgan nebo obyčejnej dělňas. Ty to zvládneš.
- Vic Vega je tady. - Moment. Kdo? - Vic Vega.
- Řekni mu, ať jde dál. Musím končit. - Pojď dál. - Můj přítel čeká.
Hlavu vzhůru, ještě si promluvíme. Neměj strach.
Ahoj, vítej domů, Vicu.
Jaký to je, bejt na svobodě?
- Změna. - Tak to je určitě pravda.
Posaď se, odlož si. Jako doma.
- Chceš něčeho napít? - Jo. - Co takhle třeba Remy Martin? - Jasně.
Kdo je tvůj kurátor?
- Seymour Scagnetti. - Jakej je?
Je to zkurvenej hajzl. Nenechá mě ani vyjít z baráku.
Víš, nikdy mě to nepřestane udivovat. Nějakej zkurvenej blbec z džungle jde,
rozřízne starý paní krk kvůli 25 centům, a dostane za kurátora Doris Day.
Dobrej kluk jako ty skončí s takovým nehorázným debilem.
Chci ti říct, že si cením všech těch balíků, cos mi dovnitř posílal.
Co jsem měl, sakra, dělat? Zapomenout na tebe?
- Jen abys věděl, co to pro mě znamenalo. - To je to nejmenší, co jsem mohl udělat.
- Kéž bych mohl udělat mnohem víc. - Díky moc, Joe.
Vicu.
Párátko Vicu.
Tak vyprávěj, chlapče. Jaký máš plány?
Ty všiváku jeden! Vidím tě tu sedět, ale nevěřím tomu.
- Nazdar, Párátko. - Ahoj, Eddie.
Promiň, měl jsem tě vyzvednout osobně.
Měl jsem, kurva. Ale tenhle tejden je šílenej. Měl jsem hlavu v prdeli.
Zvláštní, že to říkáš, protože jsme o tom s tvým tátou zrovna mluvili.
- Že jsem tě měl vyzvednout? - Ne, že máš hlavu v prdeli.
Vejdu dovnitř a on hned: "Vicu, Vicu, jsem tak rád,
že je tady konečně někdo, kdo ví, která bije.
Můj syn Eddie zblbnul, on zničí náš podnik.
Miluju toho kluka, ale on splachuje všechno do hajzlu."
Říkal jsi to tak, Joe? Řekni mu to sám.
Je mi líto, Eddie, že to máš slyšet takhle.
Ale chápeš, Vic přišel a zeptal se, jak jdou kšefty.
Nebudu přece lhát chlápkovi, kterýho právě pustili z lapáku.
To je pravda.
Dobrá, tak už dost. Přestaňte. No tak. Tady není hřiště.
Jestli se, chlapci, chcete válet po podlaze,
dělejte to v Eddieho kanceláři, ne v mý.
- Tati, viděls to? - Co?
- Srazil mě na zem a chtěl mě ošoustat. - Sni dál.
Ty úchylnej bastarde, pokoušel ses mě ošoustat v kanceláři mýho otce.
Podívej, Vicu. Cokoli chceš dělat doma v soukromí, dělej to.
Ale nezkoušej mě ošoustat. Máš to marný.
Mám tě moc rád, ale ne tímhle způsobem.
Kdybych byl farmář, nedal bych tě ani prasatům.
Ne, nedal. Nechal by sis mě pro sebe.
Chápu, že po 4 letech šoustání negrů do prdele jistě oceníš pěknou kost.
Možná bych si tě nechal, Sympaťáku, ale šoustal by tě můj čokl.
Není to smutný, tati? Muž jde do vězení jako běloch,
a pak mluví jako zkurvenej negr. Víš co?
Myslím, že všechny ty černý semena jsou napumpovaný do tvý prdele tak daleko,
že postoupily do tvýho zkurvenýho mozku. Z toho máš tyhle negerský kecy.
Eddie, jestli budeš dál mluvit jako děvka, budu tě muset praštit jako děvku.
- Tak dělej, člověče. - Tak dost, už mě to nebaví!
Sedněte si oba dva.
Eddie.
Přišel jsi sem, když jsme se bavili o důležitejch věcech.
- Tady Vic má problém s kurátorem. - Kdo je to?
Seymour Scagnetti.
Scagnetti? Kurva.
- Říká se, že je čurák. - Jo, je to hajzl.
Nenechá mě ani vyjít z baráku, dokud si nenajdu nějakou zasranou práci.
Budeš pracovat zase pro nás.
Já bych chtěl,
ale nejdřív musím dokázat tomu blbečkovi, že si dokážu sehnat normální...
víš... práci typu práce, než si můžu začít dělat svoje.
Nemůžu se k vám vrátit, dokud se budu muset starat o toho sráče
a jeho večerní zvonění v deset hodin každou zasranou noc.
Dobře, to můžeme vyřešit. Co říkáš, Eddie?
To samozřejmě půjde. Můžeme ti sehnat legitimní práci.
Udělám z tebe přístavního dělníka na Long Beach.
Eddie, nechci zvedat žádný zkurvený krabice.
Vicu, nebudeš zvedat nic. Vůbec tam nebudeš.
Ale co se týká zaměstnaneckých zápisů, tak budeš.
Zavolám předáka Matthewse a řeknu mu, že má novýho člověka. Bum, a je to.
Dostaneš píchačku. Cvaknou ti tam příchod a odchod každej den.
A na konci tejdne dostaneš pěknej šek. Přístavní dělníci se nemaj špatně.
Přestěhuješ se na trochu lepší místo
bez Scagnettiho keců, odkud máš ty zkurvený peníze.
A když se rozhodne udělat na tebe přepadovku,
zrovna jsme tě poslali do Tustinu, abys něco naložil a přivezl to.
Když se vrátí znova..."Je nám líto, Seymoure, akorát odešel.
Museli jsme ho poslat na pět hodin vzdálený letiště.
Máme tam náklad, který musí vyzvednout a přivézt."
Víš, součástí tvé práce je cestování na různá místa. A to je na tom krásné.
Říkal jsem ti, že se o tebe postaráme. Dělal si starosti.
Zítra tě vezmu na Long Beach. Seznámím tě s Matthewsem a řeknu mu, o co jde.
Opravdu si vážím toho, co pro mě děláte, ale rád bych se vrátil...
víte... dělat něco pořádnýho.
To je těžký. Teď je taková divná doba.
- Věci jsou trochu... - Zkurvený jsou. Tak je to.
Hele, zrovna se připravujeme na něco ve Vegas.
Podívej. Nech teď Eddieho usadit tě na Long Beach,
sehnat ti práci, nějaký prachy,
dostat tě z moci toho zkurvenýho Scagnettiho,
a pak si promluvíme, ano?
- Tak co? - Tati.
Mám nápad. Jenom mě vyslechni.
Vím, že nerad používáš svý lidi na tyhle práce.
Ale tady Vic... Chci říct, že vždycky nám přinesl jedině štěstí.
Ten chlapík je jak zkurvenej talisman, ksakru.
Chtěl bych ho na to mít.
Umí se o sebe postarat a můžeš mu věřit.
Vicu,
co bys řekl tomu, udělat jeden kšeft asi s pěti dalšíma lidma?
To by bylo skvělý.
K-Billyho Superparáda 70. let pokračuje.
A když budete dvanáctý volající,
vyhrajete dva lístky na Monster truck extravaganci,
která bude dnes večer v Carsonově zábavním parku.
Uvidíte i "Velkýho taťku" Dona Bodina a jeho truck Monstrum.
Dvanáctý volající vyhrává vstupenky na stanici, kde 70. léta ještě žijí.
Ahoj, Dove, máme tady vážnej problém.
Vím, že to víš. Musím mluvit s tátou a zjistit, co máme dělat.
Líbí se ti to?
Vím jen to, co mi řekl Vic. To místo bylo zkurvený sršní hnízdo.
Vzal si poldu jako rukojmí, aby se odtamtud dostal.
Vstávej! Pohyb!
Myslíš snad, kurva, že si dělám srandu? Jezdí po městě s fízlem v kufru!
Máš přesčas.
Nevím, co kdo udělal. Nevím, kdo má lup.
Nevím, jestli má někdo ten lup. Nevím, kdo je mrtvej.
Nevím, kdo je živej. Nevím, kdo je chycenej.
Budu to vědět. Už tam skoro jsem.
Co řeknu těm chlapům o tátovi?
Dobře.
Jseš si jistej, že to říkal?
Jo, to jsem si myslel.
Tak co, ty zmrde?
Jseš zkurvenej hrdina, co? Chceš bejt zkurvenej hrdina, co?
Kurva! Do hajzlu!
Radši už kápni božskou. Slyšíš mě?
- Kurva, budeš mluvit, nebo uvidíš. - Ale já nic, do prdele, nevím!
Ale kurva víš. Ty víš. Koukni se na mě. Ty kurva víš.
- Ty víš... - Co se tady, kristaboha, děje?
- Ptáš se, co děje? - Sympaťáku, máme poldu. - Kde je Joe, kurva?
Do prdele, Oranžovej je mrtvej!
Ne, není,
- ale brzy bude, jestli se o něj nepostaráme. - Hele, byla to bouda.
- Policajti tam na nás čekali. - Cože? Nikdo na nikoho boudu neušil!
- Ti policajti tam na nás čekali. - Kecy!
Jdi do prdele, tys tam nebyl, my jo. Říkám ti, že poldové ten krám obklíčili.
Dobře, ty zasranej detektive. Když jsi tak kurevsky chytrej, tak kdo to byl?
- A o čem si, kurva, myslíš, že se tu celou dobu bavíme? - A na co jste přišli?
- Myslíš si, že jsem to narafičil já? - Nevím, ale někdo to byl.
- Někdo to byl. - Vy zasraný čuráci!
- Uděláte ze zlatnictví zkurvenej Divokej západ. - Kdo je u tebe zasranej čurák?
- Zkurvený idioti! Úplnej Divokej západ! - Kdo je u tebe zkurvenej idiot?
A ještě se divíte, že se tam vyrojej fízlové!
- Kde je Joseph? - Nevím, nemluvil jsem s ním.
Mluvil jsem s Dovem. Říká, že sem táta jede a je pěkně nasranej.
Nasranej? Bodejť by nebyl.
- Co říkal Joe? - Říkám, že jsem s ním nemluvil!
- Vím jen to, že je nasranej. - Co uděláme s ním?
Ježíši, nech mě, kurva, popadnout dech. Já mám taky pár otázek.
- Ty neumíráš, on jo. - Dobře, pane Zkurvenej soucite.
- Někoho zavolám. - Koho?
Hadího muže, kurva. Kohos myslel? Zavolám doktora, dá ho do pořádku.
Co je s Hnědým a Modrým?
Hnědej je mrtvej. Nevíme, co se stalo Modrýmu.
- Hnědej je mrtvej? Víš to jistě? - Jistě. Byl jsem tam.
- Koupil to do hlavy. - Nikdo neví, co se stalo s Modrým?
Buď je živej, nebo mrtvej.
Buď ho maj poldové, nebo nemaj.
Tohle je ten bastard, o kterým jste mluvili? Proč ho bijete?
- Mohl by nám říct, kdo nás podrazil. - Když budete toho blba mlátit dlouho,
řekne vám, kdo založil zkurvenej požár v Chicagu,
ale to neznamená, že to tak, kurva, bylo.
No tak, člověče, mysli. Dobrá. A teď k podstatě věci.
Kdo má ty kameny? Prosím vás, udělejte mi konečně někdo tu zkurvenou laskavost a...
Já je mám. Mám je v tašce, jasný?
Schoval jsem je, abych se ujistil, že to není policejní stanice.
Dobře, jedeme pro ně.
Ale nejdřív se musíme zbavit těch aut venku. Je to jak sraz motoristů.
Dobře. Světlý.
Zůstaneš tady a pohlídáš tyhle dva.
Bílý a Růžový. Vezmete si každej jedno auto.
Já pojedu za váma. Zbavíte se jich. Vyzvedneme ty kameny.
Během cesty pořeším pro vašeho přítele nějakýho doktora.
Nemůžeme tady nechat ty dva s ním.
- Proč ne? - Je to zkurvenej psychopat.
A jestli si myslíš, že Joe je nasranej,
tak to není nic proti tomu, jak já jsem nasranej na něj.
Za to, že mě dal do party s tímhle kreténem.
Vidíš, Eddie, co musím snášet?
Přišel jsem sem, řekl jsem těmhle chlápkům, že mají vydržet.
Pan Bílý vytáhne pistoli, strká mi ji do ksichtu,
nazývá mě čurákem, říká, že mě odstřelí
a... bla, bla, bla, bla, bla.
On je příčinou toho, že se z toho místa stala střelnice.
Co jseš? Zkurvenej tichej společník? Řekni to!
Dostal záchvat v tom obchodě, ale teď vypadá v pohodě.
Víš, co tam udělal? Bum.
Bum. Bum. Bum.
Jo. Bum, bum, bum, bum, bum.
Říkal jsem jim, že se nemaj dotýkat toho zasranýho alarmu.
Kdyby nedělali, co jsem jim říkal, že nemaj dělat,
mohli bejt furt naživu.
Náš zkurvenej hrdina!
Díky.
- To je odůvodnění záchvatu vražedné zuřivosti? - Nemám rád alarmy, pane Bílý.
Co na tom záleží, kdo tady zůstane s tím poldou?
Stejně ho nenecháme jít potom, co všechny viděl.
Já jsem vás nikdy neviděl.
Drž kurva hubu!
- Především jste ho neměli vyndávat z toho kufru. - To mistr...!
- Chtěli jsme zjistit, co věděl o tom podrazu. - Není žádnej zkurvenej podraz!
Teď poslouchejte!
Světlý, ty tady zůstaneš a postaráš se o tyhle dva.
Bílý a Růžový, se mnou! Jestli sem Joe přijede a uvidí venku ty auta,
přísahám, že bude stejně nasranej na mě, jako je na vás.
Dobře. Tak jdeme.
Konečně sami.
Víš ty co?
Myslím, že jsem špatně zaparkoval.
Tak... kde jsme to skončili?
Říkal jsem, že nevím nic o žádným zkurveným podrazu.
Jsem ve sboru teprv osm měsíců, oni mi nic neříkaj.
Nikdo mi nic neříká. Můžeš mě mučit, jak chceš.
Mučit tě, to je dobrej nápad. Moc dobrej nápad. To se mi líbí, fakt.
- To vypadá na prima zábavu... - I tvůj šéf říkal, že to nebyl podraz.
- Můj co? - Tvůj šéf.
S dovolením, kámo. Jednu věc si musíme ujasnit.
Já nemám žádnýho šéfa. Nikdo mi neříká, co mám dělat.
Rozumíš? Slyšel jsi, co jsem říkal, zkurvysynu?
Dobře, dobře, dobře, nemáš žádnýho šéfa. Dobře.
Kurva, mám ruku od krve.
Dobře. Nebudu ti kecat, jo?
Mně je ve skutečnosti docela zkurveně jedno, co víš, nebo nevíš.
Ale mučit tě budu stejně.
Bezdůvodně.
Ne proto, abych získal informace.
Pro mě je to zábava...
mučit poldu.
Můžeš říkat, co chceš, mě to nezajímá.
Všechno, co můžeš udělat, je modlit se za rychlou smrt.
Té...
se ti ovšem nedostane.
Bože...
Posloucháš někdy K-Billyho? Jeho Superparádu 70. let?
Tu já mám nejradši.
Joe Egan a Gerry Rafferty. Známí jako duo Stealer's Wheel,
když nahráli tuhle hitovku pro mladý, jak vystřiženou od Boba Dylana.
Vdubnu 1974 se dostala až na pátý místo.
K-Billyho Superparáda 70. let pokračuje.
Drž.
Drž, ty hajzle.
TONY, BACHA NA HLAVU
Líbilo se ti to tak jako mně?
Haló, copak?
Slyšíš mě?
Nikam nechoď. Hned jsem zpátky.
Ne! Přestaň! Přestaň!
- Přestaň! Ne! - Cože? Co se děje?
- Nedělej to. Prosím tě! - Pálí to trochu?
- Ne! Přestaň! - Nepálí to?
Prosím, přestaň. Přestaň.
Přestaň. Mluv se mnou. Ne, prosím.
Ne. Nespaluj mě, prosím.
Prosím tě. Nebudu... Kurva, já o vás nevím vůbec nic! Nikomu nic nepovím.
- Ne! Nedělej to! Prosím ne! - Už jsi skončil? - Přestaň! - Skončils?
- Prosím. Mám malý dítě... - No jo...
- Tak skončils? - Ne...! - Jenom trošku ohýnku, strašáku.
Kurva.
Ty...
Jak se jmenuješ?
Marvin.
Marvin. A jak dál?
Marvin Nash.
Víš, Marvine, já jsem...
Víš, Marvine Nashi, já jsem polda.
Já vím.
Ty víš?
Jo. Jmenuješ se Freddy... něco.
Newendyke.
Freddy Newendyke.
Frankie Ferchetti nás představil asi před pěti měsícema.
To si vůbec nepamatuju.
Já jo.
Do hajzlu.
Freddy.
Jak vypadám?
Co?
Nevím, co ti mám říct, Marvine.
Ten čurák.
Ten úchylnej čurák!
Ten zkurvenej bastard!
Marve, potřebuju, abys vydržel.
Blok odtud jsou policajti.
Na co čekaj, kurva?
Ten hajzl zkurvenej mi rozmlátil obličej
a uříznul mi zkurvený ucho.
Jsem zkurveně zdeformovanej!
Sklapni, do prdele...!
Já tady, kurva, umírám! Kurva, já umírám!
Nesměj zakročit, dokud se neukáže Joe Cabot.
Poslali mě, abych ho dostal.
Jasný?
Slyšels je. Říkali, že je na cestě.
Nevyměkni mi teď tady, Marvine.
Budeme tady prostě krvácet,
dokud nestrčí Joe Cabot svou zkurvenou hlavu do dveří.
Pan Oranžový
Pozdrav zkurvysyna, kterej se dostal dovnitř.
Cabot dělá vykrádačku a hádej, koho chce do týmu.
Doufám, že to není nějakej blbej vtip.
To není vtip. Jsem tam... v jeho prdeli.
Sympaťák Eddie mi řekl, že se se mnou chce Joe setkat.
Řekl, že mám čekat ve svým bytě na telefon.
Po třech dnech čekání u zkurvenýho telefonu mi včera večer zavolal.
Řekl, že Joe čeká. Vyzvedl mě za patnáct minut.
- Kdo tě vyzvedl? - Sympaťák.
- Jeli jsme do baru. - Do jakýho? - Smokey Pete's v Gardeně.
Přijeli jsme a setkal jsem se s Joem a s chlápkem jménem pan Bílý.
- Krycí jméno. Moje jméno je pan Oranžový. - Pan Oranžový?
- Pan Oranžový. - Dobře, pane Oranžový.
- Viděl jsi toho zkurvence někdy předtím? - Koho? Pana Bílýho?
- Ano, pane Oranžový, pana Bílýho. - Ne, není mi povědomý.
Není z Cabotových lidí. Musí být z jinýho města.
- Joe ho dobře zná. - Jak to víš?
Podle toho, jak spolu mluvili, bylo jasný, že jsou kamarádi.
- Mluvil jsi s ním? - Já s Joem?
- S tím panem Bílým. - Trochu.
- O čem? - O Brewers. - Milwaukee Brewers?
Jo. Asi včera vyhráli a on na ně vsadil.
Nádhera, chlape. Protože jestli je tenhle gauner fanoušek Brewers,
- jeho prdel je z Wisconsinu. - Bingo.
A vsadím svý boty a všechno, co mám,
že v Milwaukee mají tohohle zkurvence, pana Bílýho, v registraci.
Takže po tobě chci,
abys prošel papírama na všechny grázly ze starýho Milwaukee
s ozbrojeným vloupáním a dal jméno tomu obličeji.
- Dobrá práce, Freddy. - Děkuji ti, příteli.
- Jak zapracoval Long Beach Mike? - Perfecto.
Postavil se za mě na plný čáře. Řekl jsem, že to byl Long Beach Mike,
s kým jsem dělal toho pokera. Když mu Eddie volal, říkal, že jsem jednička.
Říkal, že jsem dobrej gauner. Nežvanil jsem.
Byl jsem připravenej na tah. Díky němu. Je to dobrej chlápek.
- Nebejt jeho, nebyl bych tam. - Ne. Ne, ne, ne, ne.
Long Beach Mike není tvůj zkurvenej amigo. Je to zkurvenej podrazák.
Zaprodává svý kámoše. Takhle zkurveně správnej chlap to je, jasný?
Já se o toho zkurvence postarám, ale ty toho mrzkýho hajzla vypusť z hlavy
- a starej se o naši záležitost. Jasný? - Naprosto.
Použiješ krycí příběh?
- Co je to krycí příběh? - Je to scéna. Zapamatuj si ji.
- Cože? - Hele, tajnej polda musí bejt Marlon Brando.
Když děláš tuhle práci, musíš bejt dobrej herec.
Musíš bejt přirozenej. Zatraceně přirozenej.
- Skvělý. - Protože jestli nejsi dobrej herec,
pak jsi špatnej herec, a to je na hovno při týhle práci.
- Co je to? - Zábavná anekdota o kšeftu s drogama.
- Cože? - Něco zábavnýho, co se ti stalo, když jsi dělal nějakej zkurvenej kšeft.
Tohle všechno si mám pamatovat? Čtyři strany těch sraček?
Hele, prostě to ber, jakože je to vtip, jasný?
Zapamatuj si, co je důležitý. Zbytek si vymysli sám.
- Umíš vyprávět vtipy, ne? - Ne.
Představ si, že jsi třeba Don Rickles... a řekni ten vtip, jasný?
Musíš si zapamatovat detaily, protože detaily dělají příběh.
Tenhle konkrétní příběh se odehrává na pánský toaletě,
takže musíš znát všechny detaily o tý toaletě.
Musíš vědět, jestli ten sušák je papírový, nebo foukací.
Musíš vědět, jestli kabinky maj dveře, nebo ne.
Musíš vědět, jestli maj tekutý mejdlo, nebo takovou tu práškovitou sračku,
kterou dřív používali na středních.
Musíš vědět, jestli mají teplou vodu, nebo ne. Jestli smrdí.
Jestli nějakej špinavej vyvrhel, zkurvenej čurák, člověče, neposral jednu z mís.
Musíš znát každej detail, co můžeš znát o týhle toaletě.
A co musíš udělat, je vzít všechny ty detaily a přivlastnit si je.
Zatímco budeš dělat tohle, pamatuj si, že ten příběh je o tobě.
Jak ty jsi vnímal události.
A jedinej způsob, jak to udělat,
je říkat si to, říkat si to, říkat si to dokola.
Tohle bylo během marihuanový krize v Los Angeles v roce 86.
Měl jsem pořád kontakty, což bylo šílený,
protože tenkrát bylo nemožný sehnat trávu.
Každopádně jsem byl ve spojení s touto hipísačkou v Santa Cruz
a všichni moji přátelé to věděli. Zavolali mi a říkali: "Hej, Freddy."
Crrr. "Čau, vole.
Máš něco? Můžeš mi něco sehnat?"
Věděli, že pořád kouřím, takže chtěli, abych sehnal něco pro ně, takže nakonec...
Nakonec...
Nakonec pokaždý, když jsem nakupoval trávu, nakupoval jsem pro 4 nebo 5 lidí.
Pak jsem si řekl: Srát na to.
Já z tý děvky dělám boháče. A ona nemusela dělat ani hovno.
Nemusela se s těma lidma ani setkat. Já dělal všechnu práci.
A pak mě to začalo srát. Lidi mi pořád zkurveně telefonovali.
Nemohl jsem pustit ani zkurvenou kazetu, aniž by mě nevyrušilo šest telefonů.
"Kdy zas budeš něco kupovat?" "Táhněte do hajzlu!
Chci se dívat na "Ztracený chlapce". Až něco budu mít, řeknu vám."
A pak tihle nablblí vykouřenci přijdou, jsou moji přátelé, tak ale stejně...
mám svůj matroš v 60dolarovejch pytlích. Nechtěj za 60 dolarů, chtěj za 10.
A rozdělit to je zkurveně k posrání. Ani nevím, kolik toho za 10 dolarů má bejt.
Tohle byla hodně divná situace.
Fakt nevím, jestli si na to pamatujete, ale tenkrát to byla zkurvená krize.
Nikdo nic neměl. Lidi žili na pryskyřici.
Měsíce kouřili ve svejch fajfkách dřevo.
A ta holka toho měla spoustu a prosila mě, abych to prodal.
Tak jsem jí řekl, že už nebudu starej trouba,
ale trochu si vezmu a prodám to někomu z mejch velmi blízkejch přátel.
A ona s tím souhlasila. Řekla, že se vypořádáme stejně jako předtím.
Deset procent tráva pro mě zadarmo, jestliže jí pomůžu tenhle víkend.
Prodávala cihlu trávy a nechtěla to dělat sama.
Normálně s ní chodí bratr, ale sebrali ho nečekaně poldové.
- Za co? - Za nezaplacený pokuty.
Zastavili ho kvůli něčemu, našli na něho zatykač, odvezli ho na stanici.
A ona nechce chodit úplně sama s tou spoustou trávy. A já to nechci dělat.
Mám z toho hrozně blbej pocit. Ale ona prosí a prosí a prosí.
Nakonec jsem řekl, že dobře, protože už mě to začalo srát.
- Tak jsem šel na nádraží... - Tys šel na nádraží vyzvednout kupce
- s tou trávou u sebe? - Jo, ten chlápek to potřeboval hned. Neptej se mě proč.
Každopádně jsme přijeli na nádraží a čekáme na toho chlápka.
Nosím tu trávu u sebe v takový tý malý taštičce a musím se jít vychcat.
Takže řeknu tý holce, že budu hned zpátky, a jdu na pány.
Takže jdu na záchod... a kdo tam stojí?
Čtyři šerifové z distriktu Los Angeles a jeden německý ovčák.
- Čekali na tebe? - Ne, jen parta poldů stojících a kecajících na hajzlu.
A když jsem vešel těma dveřma, všichni přestali mluvit a podívali se na mě.
To je nepříjemný, člověče. To je zatraceně nepříjemný.
Ten ovčák začne štěkat.
Štěká na mě.
Je jasný, že štěká na mě.
Každej nerv otupuje mý smysly, krev mi buší ve spáncích.
Všechno ve mně křičí: Vyser se na to! Zmiz! Prostě odtud, kurva, vypadni!
Panika mě praští jako vědro vody na hlavu.
Bum! Přímo do obličeje. Stojím tam utopenej v panice.
A všichni ti šerifové se na mě dívaj a oni to ví, člověče.
Cejtí to jistě jako ten zkurvenej pes. Cejtí to na mně.
Ticho!
Takže já povídám... Vytáhl jsem pistoli, jasný?
Namířím ji na toho chlápka a říkám mu: "Ani se nehni, kurva."
A představte si, že ten malej idiot se dívá přímo na mě.
Kejvá při tom hlavičkou a říká: "Já vím, já vím, já vím."
Ale mezitím se jeho pravá ruka blíží k přihrádce.
Já na něj řvu: "Hajzle!
Já tě odstřelím! Polož ruce na palubní desku!"
A on se pořád na mě dívá. Kejve hlavou. Chápete?
"Já vím, kámo, já vím." A zatím se jeho ruka pořád přibližuje k tý přihrádce.
A já říkám: "Kámo,
já tě střelím přímo do tvýho přiblblýho ksichtu,
jestli nepoložíš ruce na tu zkurvenou palubku."
A pak na toho chlápka začne ta holka, fakt sexy orientální děvka, křičet:
"Chucku! Co to děláš? Poslechni toho policistu a polož ruce na tu palubku."
Takže potom se zničehonic ten chlápek vzpamatoval a položil ruce na palubku.
- Co chtěl vytáhnout? - Zkurvenej řidičák.
- Děláš si srandu? - Ne. Ten zkurvenej občan neví, jak blízko byl smrti.
Takhle blízko.
věděj úplný hovno, co se jim může stát. A pak prej policejní brutalita.
Zvládnul jsi tu situaci. Jak si nasereš do kalhot, utopíš se.
Pověz mi víc o Cabotovi.
Já nevím.
Je to dobrej chlap.
Je zábavnej. Zábavnej chlap.
Pamatuješ si na Fantastickou čtyřku?
S tou neviditelnou děvkou, plameňákem a tak, jo?
Thing.
Ten zkurvenec.
Vypadá přesně jako Thing.
- Ano? - Čau, jdeme na to.
Pusťpinďoura. Parkuju venku.
Jsem hned dole.
Je hned dole.
Neměkni mi tady.
Nic nevědí.
Vědí hovno.
Neublíží ti.
Jseš zkurvenej drsňák. Uvěří ti každý zkurvený slovo, protože jsi supertvrdej.
Támhle jde náš člověk.
Ten chlápek musí mít v hlavě totálně nasráno, jinak by nemohl dělat tajnýho.
- Chceš něco? - Jo, dej mi kokosku.
Hele, vím, o čem mluvím. Černá ženská není to samý co bílá.
- Je tady jistej rozdíl. - Velmi vtipný. Víš, jak to myslím.
Co si nechá bílá kurva líbit, to si černá kurva líbit nenechá.
Maj svý meze, a když je překročíš, zjezdí tě jak psa.
V tomhle musím souhlasit s Růžovým, zažil jsem to.
Dobře, pane Expert. Když je to taková pravda,
proč teda zachází každej negr se svou ženou jako s kusem hovna?
Vsadím se, že ti samí zasraní negři, kteří dělaj ramena na veřejnosti,
když si jejich ženský přivedou domů, zkurveně rychle se uklidní.
- Ne jistí hoši. - Ale jo, ti taky.
Řeknu vám příběh.
V jednom z tátových klubů pracovala tahle černá číšnice jménem Elois.
- Elois? - Elois.
E... lois. Říkali jsme jí Lady E.
Odkud byla? Z Comptonu, tý černý ďoury?
- Z Ladera Heights. - To je jako černošský Beverly Hills.
Ne, to není černošský Beverly Hills, to je černošský Palos Verdes.
Každopádně ta Lady E...
byla požíračka chlapů. Kurevsky neuvěřitelná.
Každej chlápek, kterej ji kdy viděl, si ho musel vyhonit.
Chci říct, víte, jak vypadala? Vypadala jako Christie Love.
- Pamatujete na tu show "Get Christie Love"? - Jasně, že jo.
O tý černošský policajtce, co pokaždý "Jsi zatčen, drahoušku."
- Jak se jmenuje ta kost, co ji hrála? - Pam Grierová.
Ne, to nebyla Pam Grierová. To byla ta druhá.
Pam Grierová točila filmy.
"Christie Love" byla jako TV show s Pam Grierovou bez Pam Grierové.
- Kdo teda byla Christie Love? - Jak to mám, kurva, vědět?
Skvělý, teď vím úplný hovno.
Ať to byl, kdo chce, to je jedno. Vypadala přesně jako Elois.
- Anne Francisová. - Ne, ta byla v "Honey West".
- Anne Francisová je bílá. - Ticho. Snažím se tady vyprávět příběh.
Vypadala přesně jako Elois.
Takže jednou večer přijdu do toho klubu a je tam Carlos.
Barman, načerno ve Státech. A je to můj přítel.
A já říkám: "Carlosi, kde je dneska Lady E?" A on...
Lady E byla patrně provdaná za pěknýho debila. Dělal jí hrozný věci.
Dělal věci? Dělal jako co? Co dělal? Mlátil ji?
- Nevím, co dělal, prostě dělal, jo? - Dobře.
Každopádně jednu noc to zahrála fakt skvěle.
Počkala, až se ten pytel hoven opije. On usne na zkurveným gauči.
Ona se k němu přikrade, napatlá nějaký super lepidlo na jeho ptáka
- a přilepí mu ptáka k břichu. - Ježíši!
Já to myslím vážně. Myslím to smrtelně vážně.
Museli zavolat pohotovost, aby mu ho odřízli.
- To jsou šílený věci. - Byl hodně nasranej?
Jak by ti bylo, kdybys musel pokaždý udělat zkurvenou stojku, kdybys šel chcát?
Vás tak baví povídat vtipy, blbnout a hihňat se, co?
Hihňáte se jako malí kluci na školním hřišti.
Já vám taky povím vtip.
Pět chlapů sedí v base San Quentin.
Přemejšlej, jak se tam, kurva, dostali.
"Co jsme udělali špatně? Co jsme měli udělat?
Je to moje chyba, tvoje chyba, jeho chyba?" Všechny tyhle sračky.
Nakonec někoho napadne: "Počkejte.
Když jsme plánovali tuhle loupež, akorát jsme dřepěli a vyprávěli si vtipy."
Chápete?
Nechci buzerovat.
Až tahle práce skončí - a já vím, že bude úspěšná -,
pojedeme na Havaj a já se budu válet a smát s váma.
Budu jinej člověk. Ale teď se jedná o byznys.
S výjimkou Eddieho a mě, který znáte,
budeme při téhle práci používat přezdívky.
Za žádných okolností nechci,
aby kdokoli z vás oslovoval kohokoli křestním jménem.
A nechci, abyste mluvili o svých osobních věcech.
To zahrnuje, kde jste byli, jméno vaší ženy,
kde jste možná seděli nebo banku, kterou jste snad vykradli kdekoli na světě.
Všechno, o čem chci, abyste mluvili, pokud musíte,
je o tom, co budete dělat. To musí stačit.
Tady máte jména.
Pan Hnědý, pan Bílý,
pan Světlý, pan Modrý,
pan Oranžový a pan Růžový.
- Proč jsem pan Růžový? - Protože jsi teplej, jasný?
- Proč si nemůžeme vybrat barvy? - Ani omylem.
Protože to nefunguje. Už jsem to zkusil.
Končí to pokaždé hádkou o to, kdo bude pan Černý.
Ale nikdy nikdo nechce ustoupit. Ne, já vybírám.
Ty jsi pan Růžový. A buď rád, že nejsi pan Posera.
Jo, ale pan Hnědý, to je skoro jak pan Hovno.
No a pan Růžový zní jak pan Píča. Co kdybych byl pan Fialový?
- To je lepší. Budu pan Fialový. - Ty nejsi pan Fialový.
Někdo jinej na jiný práci je pan Fialový. Ty jsi pan Růžový.
- Koho zajímá tvé jméno? - Tobě se to říká, ty jsi pan Bílý, máš skvělý jméno.
Ale jestli je to jedno, nechceš si to vyměnit?
Hele, nikdo nebude s nikým měnit.
Tohle není žádná zkurvená městská rada.
Teď poslouchej, pane Růžový. Jsou dvě cesty, jak se mnou pracovat.
Moje cesta a cesta do pekel. Jak se rozhodneš, pane Růžový?
Prokrista, Joe. Zapomeň na to.
To je fuk. Jsem pan Růžový. Můžeme pokračovat.
Já budu pokračovat, až budu chtít.
Takže jste pochopili, co vám chci říct?
Rozčiluje mě, že na vás musím křičet.
Jdeme na to.
Zopakujeme si to. Kde jseš ty?
Já stojím venku a hlídám dveře. Nepustím nikoho dovnitř ani ven.
- Pan Hnědý. - Pan Hnědý čeká v autě.
Je zaparkovaný na druhé straně silnice. Až mu dám signál, přijede před obchod.
- Pan Světlý a pan Modrý. - Kontrola přítomných. Zákazníků a zaměstnanců.
- Co s támhletou holkou? - Posadím si ji na ptáka.
- Já a pan Růžový? - Vy dva vezmete manažera dozadu a seberete diamanty.
Jsme tam kvůli těm kamenům. Když to nedokurvíte, nespustí ani poplach.
Jsme pryč za dvě minuty, ani o sekundu dýl.
Co když vám manažer nedá ty diamanty?
Když jde o tyhle obchody, jsou dobře pojištěný.
Neočekává se od nich, že se budou bránit.
Když si někdo myslí, že je Charles Bronson,
seber mu zbraň a rozbij mu nos. To ho položí na zem, pak je hodný.
Svalí se, křičí, krev mu stříká z nosu. Každýho to vyděsí.
Nikdo už pak neřekne ani hovno.
Nějaká děvka do tebe začne dělat.
Ale ty se na ni podíváš, jako že ona bude další, koho praštíš.
Sleduj, jak zavře hubu.
Co se týká manažerů, to je jiná věc.
Manažer má na víc, než aby tě jen sral.
Takže když bude něco zkoušet,
myslet si, že je pravej kovboj, musíš ho zlomit vejpůl.
Když ti něco nebude chtít říct, uřízni mu jeden prst, ten malej.
Pak řekni, že mu uřízneš jazyk. Potom ti řekne cokoli.
Mám hlad. Jedeme pro taco.
Kurva! No paráda!
Do prdele!
Do hajzlu!
Ježíši!
Mám na sobě krev, jsem slepej.
Nejsi slepej. Máš jenom krev v očích.
Je mrtvej? Jo, nebo ne?
Jdeme.
Zastav! Zastav, stůj!
Koukej padat z auta!
To je hrozný! To mě sere, Larry!
Nemůžu uvěřit, že mě zabila! Kdo by si to pomyslel?
Přestaň s těma kecama, a to hned!
Jsi zraněnej. Opravdu ošklivě zraněnej.
Ale neumíráš.
Všechna ta krev mě děsí, Larry.
Já umřu. Vím to.
- Co se tady, kurva, stalo? - Uřízl mu ucho a chtěl ho upálit zaživa.
Cože? Já tě neslyšel.
Říkám...
Světlý zešílel. Rozsekal mu obličej,
uřízl mu ucho a chystal se ho upálit zaživa.
Tohohle?
Ne...
Zešílel. Něco takovýho? Horší, nebo lepší?
Eddie, on chystal podraz.
Chtěl zabít toho poldu a mě. Chystal se na vás. Až byste vešli,
- rozstřílel by vás na kousíčky a zmizel s těma diamantama. - Co jsem ti říkal?
Ten úchylnej kus hovna! Byl to prostě psychopat.
Mohl ses zeptat toho poldy, kdybys ho nezabil.
Mluvil o tom, co udělá, když ho rozřezával.
Nežeru ti to. Nedává to smysl.
Mně to dává perfektní smysl. Ty jsi tam nebyl při tý práci.
Neviděls, jak se choval. Ale my jo.
Má pravdu s tím uchem, je odříznutý.
Dobře, řeknu to nahlas, protože si to musím ujasnit.
Ty říkáš, že pan Světlý chtěl zabít tebe a až bychom se vrátili,
chtěl zabít nás, vzít diamanty a zdrhnout?
Říkám to správně? Je to tak? To je tvůj příběh?
Na věčnou duši své matky přísahám, že to tak bylo.
Ten muž, kterého jsi zabil, byl zrovna propuštěn z vězení.
Chytli ho v obchodě plném drahých předmětů. Mohl zkurveně jít.
Stačilo, aby řekl jméno mého otce, ale on to neudělal.
Odseděl si svůj trest a udělal to jako muž.
Odseděl čtyři roky za nás.
Takže, pane Oranžový,
ty tvrdíš, že můj velice dobrý přítel,
který si odbyl čtyři roky za mého otce,
který se za čtyři roky nenechal přemluvit, cokoli mu za to nabízeli...
tvrdíš mi, že nyní, když je volný a my plníme všechny závazky,
se najednou rozhodne - zničehonic - nás takhle posrat?
Řekni mi, co se tady, kurva, stalo.
K čemu, zatraceně?
Bylo by to jen víc dalších sraček.
Tenhle muž nás podrazil.
Tati, promiň, ale nevím, co se stalo.
- To je v pořádku, Eddie, já to vím. - O čem to, kurva, mluvíš?
Tenhle zatracenej sráč dělá pro policii.
Nemám ani nejmenší ponětí, o čem to, kurva, mluvíš.
Joe, nevím, co myslíš, že víš, ale nemáš pravdu.
- To sakra mám. - Joe, věř mi v tomhle, spletl jsi se.
Je to dobrej kluk. Chápu, že jsi fakt kurevsky nasranej.
Všichni jsme rozrušení. Ale porážíš špatnej strom.
- Vím to, on to neudělal. - Ty nevíš ani hovno. Já vím!
Tenhle zmrd je polda. A proto jsou Hnědý a Modrý mrtví.
- Modrý je mrtvej? - To teda je.
- Jak to všechno víš? - On byl jedinej, koho jsem neznal.
Měl bych si nechat vyšetřit svou zkurvenou hlavu, když jsem si nebyl jistej.
- To je důkaz? - Nepotřebuješ důkazy, když máš instinkt.
Ignoroval jsem ho předtím, ale víc ne.
Ty ses úplně zbláznil.
Joe, děláš strašnou chybu a já tě nenechám ji udělat.
No tak, chlapi. Tohle nikdo nechceme.
- Jsme přece profesionálové. - Larry, podívej.
Je to nějakej čas, hodně práce.
Tohle není nutný, člověče. Teď položme prostě zbraně
a vyřešme to zkurvenou dohodou.
Joe, jestli ho zabiješ, zemřeš vteřinu po něm. Opakuju, zemřeš hned po něm.
Larry, jsme přátelé. Ty respektuješ mého otce a já respektuju tebe.
Ale nasázím ti kulky přímo do srdce, jestli nepoložíš tu zkurvenou pistoli.
Zatraceně, Joe,
nenuť mě to dělat.
Larry, přestaň mířit tou pistolí na mýho tátu!
Promiň, mladej.
Vypadá to, že půjdeme...
na chvíli sedět.
Jsem polda.
Larry.
Promiň.
Je...
mi to moc líto.
Jsem polda.
Promiň.
Promiň mi to!
Promiň...
mi...
- Ani hnout! - Odhoď tu zbraň!
- Hned! - Polož tu pistoli!
- Nedělej to! - Odhoď tu pistoli!
- Odhoď tu zkurvenou zbraň! - Jinak tě, kurva, zastřelím!
České titulky BRICKBOX DIGITAL MEDIA, 2008
www.titulky.com