Obejděte mě, děti.
Pár jich je nalevo ode mě,
a pár jich je tady.
- Ne. Ne. - Ano. Ano.
Spi, děťátko, spi.
Neseď na mě!
Já na tobě neseděl.
To máš za to, že mi šlapeš na nohu.
Opovažte se mě polít vodou.
Ne, to bychom neudělali.
Doufám, že kvůli tomu nepřijdu pozdě.
Tudy. A ven.
Pozor na schody.
Nahmatej si je… a dolů. Výborně.
Poslední schod, a teď se otoč.
Tudy. Počkej. Stůj tady.
Překvapení!
- To je pro mě? - Ano.
- Děkuju. - Všechno nejlepší k narozeninám.
- Kde jsi ji sehnala? - Mám svoje kontakty.
Jeden, dva, tři pasažéři.
- Kdo se chce první projet? - Já!
Ty. Ty se projedeš první.
Lak je pořád čerstvý.
Annagret bude mít zelenou prdelku.
- Kabáty, brašny a alou do školy! - Děkuju, děti.
Honem.
Nashle.
Inge, vytáhni si ponožky.
Na shledanou, tatínku.
Tohle je plamenka.
Chceš si přivonět k růži?
Přivoň si k růžičce. Ták. K téhle.
Ta je krásná.
Koukni, taková velká jiřina.
A je tam beruška. Panečku.
Bronku.
Marto.
Nahoru, prosím. Pak za mnou přijď.
Sofie.
Anielo, pojď.
Vyberte si, co je libo. Každá jen jednu věc.
Něco si vemte.
Tohle potřebuje vyčistit, a opravit podšívku.
- Buď na to opatrná. - Určitě.
Běž dolů.
Ne.
Létají tu včely.
- Je vedro, co? - Ano.
Jaká byla cesta?
Dlouhá. Ale už jsme tu.
Správně. Takže, ne tak špatná?
Ne, ne tak špatná.
Vlastně lehčí než minule.
Výborně. Takže vítejte zpátky.
Určitě. Jsme rádi, že jsme tady.
Máme se taky zout?
Ne.
Jel jste přes Prahu nebo Vídeň?
Přes Prahu. Je to o 56 minut rychlejší.
Zeptala se mě, odkud mám jeden z mých kabátů.
Řekla jsem: "Z Kanady." A ona: "Jak ses dostala do Kanady?"
- Ona myslela ten stát? - Samozřejmě.
To je omluvitelná chyba.
Totéž se stalo, když Helga Pattischová přišla poprvé.
Ze všeho toho oblečení si vybrala šaty,
které patřily nějaké malé židovce, co vážila polovinu oproti ní.
Mně šel zapnout zip jen potud, a šaty se roztrhly.
Já tahala a tahala, a ona se na sebe podívala a řekla:
"Moc se mi líbí ty šaty." Nakonec si je vzala.
A řekla: "Budu držet dietu."
- Chceš ještě kávu? - Ano, prosím. Díky.
- Černou? - Černá je dobrá. Díky.
Helgy manžel adoptoval
toho polského kluka, aby musela být doma.
Tak mi to řekla.
A taky ji mlátí.
- To jsem nevěděla. - Jak to víš?
To sis nevšimla těch modřin, co má na rukou?
Něco jsem vám zapomněla říct.
Hádejte, kde jsem našla tenhle diamant.
V zubní pastě.
Ne! Vážně?
- Na to musíš být hlavička. - Jo, oni jsou velmi vychytralí.
Objednala jsem víc zubních past, protože nikdy nevíš.
Už jsem vám říkala o tom Schillingově koncertu?
Jak Brigitte Franková měla kožich z hranostaje.
Říkala jsem vám o tom?
- Asi ne. - Koukni.
Vypadá jako císařovna.
Na druhé straně je další komora,
kde je připraven další náklad ke spálení,
jakmile dohoří kusy, co jsou zde.
Jak dlouho to trvá?
Sedm hodin, po 400-500 kusech.
Spíš blíž k 500.
Takže jakmile k tomu dojde,
zavřete tenhle komín,
a zároveň otevřete ten další.
Oheň půjde za vzduchem,
skrz tento usměrňovač,
do této komory, a tam spálí tento náklad.
Komora, co je přímo naproti spalovací zóně,
která stále žhne přibližně teplotou 1000 stupňů,
je už v tuto chvíli ochlazená na 40 stupňů.
Takže je dost studená, abyste mohli vynést popel a znovu ji naložit.
Takže tahle komora se ochlazuje a zároveň se tato rozpaluje?
Správně. Proces se posouvá vždy o jednu komoru
proti směru hodinových ručiček.
Takže, rozpálit, ochladit, vyložit, naložit.
A to vše nepřetržitě.
Sláva!
Dillo.
- Všechno nejlepší, veliteli. - Děkuji.
Všechno nejlepší, veliteli.
- Je mi ctí sloužit pod vámi. - Děkuji.
- Všechno nejlepší, veliteli. - Děkuji.
Tenhle má pušku.
Tenhle má taky pušku.
A tady je jeden s pistolí,
a další s puškou.
Slyšíš to?
To je bukač. Z čeledi volavkovitých.
Ty jsi taky takhle brečel.
Dokonce ještě hlasitěji.
Co s ní je?
Je silná, nebo ne?
Já chci taky ochutnat.
Co to děláš?
- Co to děláš? - Dívám se.
Na co?
Na zuby.
Co to děláš?
Nic.
Co tu děláš?
Rozdávám cukr.
Komu?
Dívám se.
Pojď.
"Pak přiletěl bílý ptáček,
aby jim ukázal cestu z lesa.
Brzy přišli k velikému jezeru.
Byli zaskočeni, protože nevěděli, jak ho překročit.
A v tom, znenadání k nim připlula nádherná labuť.
"Prosím, krásná labuti, převez nás na druhou stranu."
Labuť ohnula krk a přirazila ke břehu.
Volal Bracht.
Když jsi byl venku na oslavě.
Zapomněla jsem ti to říct. Prý zavolá znovu zítra v poledne.
Rudolfe.
Vezmeš mě zas do těch lázní v Itálii?
Tam si nás tak hýčkají.
A ty procházky. A ten milý pár, co jsme potkali.
- Je zase náměsíčná? - Ne.
A ten muž…
co hrál na harmoniku kravám.
Ony to milují.
To byla taková legrace.
Všechny na něj koukaly takhle.
Tak vezmeš?
- Cože? - Vezmi mě tam zas.
- Jo. - Kdy?
Nevím kdy.
Hezky voníš.
To je francouzská.
Kví, kví.
Čokoládu. Pokud nějakou najdeš. A sladkosti.
Vedoucímu stranické kanceláře, Reichsleiteru Bormannovi.
Důvěrné.
Drahý Reichsleitere,
dozvěděl jsem se, že velitel obrovského K.L. Auschwitz,
Obersturmbannführer Höss,
kterého dobře znáte, má být převelen.
Höss svou pílí dosáhl za čtyři roky
bezprecedentních úspěchů.
Byl jsem svědkem výstavby tohoto skvělého tábora zblízka,
takže to mohu potvrdit.
I samotný Reichsführer Himmler ocenil unikátnost toho, co Höss vybudoval.
Nyní se proslýchá, že tento úkol už je na něj příliš náročný,
a že někdo jiný musí přijít místo něj.
Höss ví o vězeňské práci všechno,
má blízké kontakty na slezský zbrojní průmysl,
a přišel s přelomovými myšlenkami v oboru koncentračních táborů.
Je to příkladný občan a ukázkový průkopník Německa na Východě.
Jeho největší předností je převádění teorie v praxi.
Již se zdržím výčtu dalších jeho kvalit,
které dokazují, že změna na velitelském postu není možná.
Mohl byste tudíž prosím promluvit s Reichsführerem,
a zabránit Hössovu převelení?
Velmi bych ocenil stručnou odpověď.
Heil Hitler.
Gauleiter Fritz Bracht.
- Můžu teď? - Za chvilku.
Víte, že čápi létají až do Afriky?
Jak daleko myslíš, že doletí? Kolik kilometrů?
- 300? - Víc.
Zatracený plevel.
Jseš to, co říkáš.
"Jseš to, co říkáš."
Kravám to připadá legrační.
Celá farma hudruje, protože s tebou nuda je.
"Celá farma hudruje, protože s tebou nuda je."
Ne, s tebou je nuda.
Všichni ven!
Už je to dobré.
Nesnáším tě!
- Zavřete oči, nebo to bude pálit. - Já vím.
Ještě jednou. Už dobrý.
Musíme ti vypláchnout oči.
Všechno je dobrý. To přežiješ.
… a přes 60000 italských diváků
oslavovalo vítězný národní tým.
O tuto radost se s vámi podělíme.
Jak je to dlouho, co v Miláně viděli
svou milovanou Squadru Azzuru?
A teď se vrátila s vítězstvím 4:0
do stejné arény, kde měla tolik úspěchů.
Dovedete si představit tu oslavu?
4:0 nad odvěkým rivalem, Španělskem,
které teď znovu usiluje o přední pozici
v evropském fotbale,
což jsme my Němci viděli na vlastní oči
minulou neděli v Berlíně.
Ale nenechte se tím výsledkem oklamat.
4:0 je konečný výsledek,
ale ještě v poločase bylo toto vzrušující/i>
- italsko-španělské střetnutí - Ano?
- nerozhodné 0:0… - Vydržte.
Fritzi.
Poslouchám.
A co tam stojí?
Dobře.
Ne, napsal jste v můj prospěch velice dobrý dopis.
Ale oni už byli očividně rozhodnutí.
Měl bych to říct ženě.
Mohla by.
- Ten vlak stál v Krakowě věčnost. - To musela být otrava.
A bylo takové vedro.
Dokonce jedna dáma vedle mě omdlela.
Stěhuje se sem s manželem, inženýrem.
- Je o hodně starší.
Oba získali práci v nové továrně. Siemens.
Jo, to je možné.
- Všechny velké podniky jsou tady, říkal. - Jo, jo.
- Neměl bys jít? - Jo, musím.
Ukážu mámě dívčí pokojíček.
Připraveni?
Ty budeš spát v posteli Heideraud a ona bude s Inge-Brigitt.
- Nevadí, že ne? - Jasně, že ne.
Ten dům vypadá velký, ale ve skutečnosti není.
Jako první jsme nainstalovali ústřední topení.
V zimě je tu velká zima.
Tomu bys neuvěřila.
Ručně namalované.
- Opravdu? - Ano.
Tady spí Heideraud.
To je nádherné.
Opravdu.
Tak pěkný pokojíček.
Vrchní dva šuplíky jsou tvé.
To je víc než dost.
Takové krásné květiny.
Jo, vyzkoušej ji.
- Ale já spím tady. - Jo, ale obě jsou…
stejné.
Moje dítě.
To máme špenátový štrůdl, jablečný štrůdl, bramborový salát.
A skořicové rolky.
Můj recept?
Moc pěkné.
Bože můj.
Šeříkové keře u velitelova domu.
Odteď, členové SS, kteří budou trhat šeříky
bezohledným a neurvalým způsobem,
kvůli kterému keře trpí,
budou potrestáni.
Očekávám, že členové SS, pokud si chtějí vzít nějaký domů,
budou tak činit způsobem, který nepoškozuje keře.
V zájmu celé naší komunity,
doufám, že chápete,
že smyslem šeříkových keřů
je zkrášlovat náš tábor,
jak teď, tak i v budoucnu.
Židi v domě?
Židi jsou na druhé straně zdi.
Tohle jsou místní děvčata.
Pozdrav babičku.
Ahoj!
Božíčku můj.
Tak vyrostl, a ty máš nádherné vlásky.
Teď jsi s tlačením na řadě ty, viď, Hansi?
Inge předtím tlačila tebe, a teď jsi na řadě ty. Tak šup.
Jdeme.
To jsme celí my.
Tohle je hroznové víno.
Samozřejmě ještě vyroste.
Ta je obrovská.
Nemám slov.
To všechno jsem navrhla sama.
Květiny a všechno.
I skleník a altán tam vzadu.
- Tamto je bazén? - Ano.
Mám zahradníky. Sama bych to nezvládla.
I skluzavku? Páni, Heddy!
Líbí se ti?
Samozřejmě, že líbí. Jakpak by ne?
Před třemi roky tady bylo pole.
Ne.
Měli jsme jen tu malou zahrádku u ulice.
- A dům měl rovnou střechu. - Těžko tomu věřit.
A to je zeď tábora?
Jo, to je zeď tábora.
Zasadili jsme tam další víno,
aby ji zakrylo, až vyroste.
Není to Esther Silbermanová?
- Která to je? - Uklízela jsem u ní.
- To byla ta, co pořádala čtení knih. - Jo, jo.
Bůhví, o co jim šlo.
Bolševické věci.
- Židovské věci. - Jo.
Chtěla jsem koupit v pouliční aukci její záclony,
ale přeplatili mě.
Získal je její soused odnaproti.
Ty záclony se mi moc líbily.
Ty květiny jsou nádherné.
Tady jsou azalky.
Mám tu i zeleninu.
Pár bylinek. Rozmarýn. Řepu. Fenykl.
Slunečnice.
A tady mám kedlubny. Děti je milují.
Zelí. Kapustu. Fazol šarlatový.
Dýně.
Brambory, a tak dál.
Tamhle máme včely, abychom měli med.
Je to jak rajská zahrada.
- A Rudolf je v pořádku? - Jo, v pořádku.
Pořád pracuje, i když je doma.
On to miluje.
Je to pilná včelka.
Jo. Bez přestání.
A pod tlakem, jaký si neumíš představit.
A ty jsi v pořádku?
Vypadám v pořádku?
Rudi mi říká Královna z Auschwitzu.
Upřímně, mít tohle všechno…
Ty sis uměla zařídit život, dítě moje.
Ty lípy už pomalu žloutnou.
Moc pěkně to vonělo, když kvetly.
Tohle až vyroste, všechno to překryje.
Uvidíš příště, až přijedeš.
Ne!
Přestaň!
"Krásný čas, který jsme strávili v Hössově domě,
bude navždy patřit
mezi naše nejpříjemnější prázdninové vzpomínky.
Naše budoucnost je na Východě.
Děkujeme za Vaši národně-socialistickou pohostinnost."
Tohle byl vzkaz od Willy… Billy…
Hans říká, že máš jeho sandále.
Musíme odjet, Mutzi.
Odjet kam?
Odsud. Musíme jít. Převeleli mě.
- Promiň, cože? - Převeleli mě.
- Kam? - Do Oranienburgu.
Cože?
Vymění mě s Arthurem Liebenschelem.
On přijde sem.
Já budu na Inspekci koncentračních táborů.
Jestli už to víš, proč mi to říkáš až teď?
- Nebyla dobrá příležitost. - Už jsi to řekl.
- Kam jdeš? - Pro ty sandály.
Kdy ses to dozvěděl?
Pohl mi to řekl minulý týden. Doufal jsem, že to pomine.
Tak zavolej Bormannovi.
Bormanna už jsem zkoušel.
- Mám snad jít za Hitlerem? - Jo, běž.
Rudolfe.
Rudolfe!
Neobracej se ke mně zády!
Stůj!
Uklidni se a vrať se na oslavu.
To mi nemůžeš udělat!
Co to je? Marto!
- Paní Hössová? - Co to je? "Paní Hössová"?
Já ti ukážu paní Hössovou! Utři to!
Nezapomeň, jak dobře se ti tu žije! Krucinál!
Hned!
Sakra práce!
Proč tě převeleli?
- Strukturální změny. - Co to znamená?
To neřekli, ale nejsem jediný, koho převeleli.
Je nás hodně.
- Kdy? - Brzy.
- Jak brzy? - Čekám, až mi řeknou.
Jestli jde o to vyšetřování, ať zavolají Himmlerovi.
- Podpořil nás. - Ne.
- Takže o tom to není? - Je to politická záležitost.
- Tak jdi za Hitlerem. - Nebuď směšná.
To není směšné. Ty jsi tím, kdo plní všechny jeho rozkazy,
když se odstraní všechny mezičlánky.
Musíš přijmout ten fakt. Musíme odejít.
Ne. Ty musíš odejít.
Ano.
Tvoje práce je teď v Oranienburgu.
Mojí prací je vychovávat děti,
a to budu dělat tady.
Nikdy mě nenapadlo, že bys nebyla se mnou.
Nikdy mě to nenapadlo.
Museli by mě odsud odvléct.
To ty víš.
To je náš domov.
Rudolfe.
Žijeme tak, jak jsme si to vysnili.
V době, kdy nám bylo 17. Ještě lépe, než jsme si to vysnili.
Konečně jsme pryč z města.
Máme všechno, co chceme. Přímo u prahu.
Naše děti jsou silné, zdravé a šťastné.
Žijeme tak, jak Führer říká, že máme žít.
Na Východě. Životní prostor…
Tohle je náš životní prostor.
Vím, že se mnou souhlasíš.
Arthur si najde jiné bydlení.
Nepotřebuje si vzít náš dům.
Musíš to tím podmínit. To je to nejmenší, co můžou udělat.
Stejně bude chtít dům ve městě.
Rudolfe?
Já tě slyšel.
- A? - Zeptám se.
Budeš pořád pracovat.
Ano.
- Stejně bychom tě neviděli. - Ne.
Samozřejmě mi budeš chybět. Ale můžeš přijet, kdykoli budeš chtít.
Já budu…
s tebou. Stejně jako ty budeš se mnou.
Jo?
A po válce,
až bude po všem, budeme farmařit.
Jak jsme říkali.
- Rozumíte všichni? - Ano.
Takže zmeškám tvoje narozeniny.
A možná i naše výročí.
Podle toho jak dlouho budu pryč.
To je pár těch věcí, které to obnáší.
Ale ten život, který máme rádi,
za tuhle oběť stojí.
Je čas na kutě.
Hansi, talíř.
Potichu.
Pro tebe to taky bude těžké.
Vím to.
Nemyslíš, že to vím?
Vím to.
Mám tě rád.
Mám tě rád, krásko.
Nejdřív zjistěte u Waltera Dürrfelda, zda se k nám může přidat na selekci.
Řekněte mu, že jsou to Holanďani a že si může vybrat.
Jestli ne, uvidíme se na obědě s IG Farben.
Dopis pro pány Prüfera a Sandera, z firmy Topf a synové.
Nové krematorium.
Jsem rád, že jste mohli minulý týden přijet.
Já i SS-Obersturmbannführer Bischoff oba souhlasíme,
že kruhové krematorium je odpovědí na naši otázku.
Přinese velké zlepšení.
Bravo.
Souhlasím s Vaší..
Souhlasím s Váším návrhem, že ten design
by se měl nechat patentovat, ať máme prvenství.
Předběžnou smlouvu pošlu brzy.
Dále byste měli vědět,
že jsem byl povýšen na vedoucího na Inspekci koncentračních táborů, IKL…
Dále.
…a tudíž další komunikaci povedeme z Oranienburgu u Berlína.
Budeme se soustředit hlavně na práci vězňů.
Tento vývoj samozřejmě naruší naše plány.
A i když mne trápí, že opustím Auschwitz,
věřím, že budu mít lepší pozici,
abych mohl vyjednat více financí i materiálu,
až tam budu.
Heil Hitler, a tak dál.
Dopis pro Gruppenführera Glückse, IKL.
Převelení.
Vážený Gruppenführere Glücksi,
rád bych, aby má rodina mohla zůstat
na Bielitzstrasse 88, KL Auschwitz,
po celou dobu mého převelení.
Prokážete mi tím velkou laskavost, dovolíte-li mi to.
Musím vyzdvihnout, jaké nádherné prostředí
zde má žena Hedwig pro naše děti vytvořila.
Je v mnoha směrech inspirací
pro naši novou německou komunitu na Východě.
Pokud je to tedy možné,
spokojím se v Oranienburgu se skromným ubytováním.
Budu velmi vděčen za rychlou odpověď.
Heil Hitler, a tak dál.
Jsem zpocená.
"Bílý ptáček se snesl z oblohy a zpíval:
"Dejte si pozor, dejte si pozor".
Mařenka věděla, co má čarodějnice v úmyslu,
a řekla: "Ukažte nám prosím, co máme dělat, nevíme, jak na to."
Čarodějnice si sedla na lopatu,
a Mařenka ji strčila do pece, jak hluboko to jen šlo.
Pak přibouchla železná dvířka od pece
a zavřela je na petlici.
Čarodějnice se uvařila zaživa,
byl to trest za její hrozitánské činy.
Mařenka běžela rovnou za Jeníčkem,
otevřela husí klec a pustila ho ven.
Vyskočil ven,
a padl sestřičce do náručí.
Políbili se, plakali štěstím, a děkovali Bohu.
Ptáček stále zpíval:
"Perly a drahokamy za kousky chleba."
Konečně jsi doma.
Napsal Joseph Wulf
roku 1943 v Osvětimi, Auschwitz III.
Sluneční paprsky,
zářivé a teplé.
Lidská těla,
mladá i stará.
A my,
co jsme tu uvězněni.
Naše srdce
ještě nevychladla.
Duše v plamenech,
jako žhnoucí slunce,
praskají, rozpadají se,
a úpí bolestí.
Ale brzy uvidíme
vlát tu vlajku.
Vlajku svobody,
která přijde.
Nezapomeň sedět rovně.
- Heil Hitler. - Heil Hitler.
Zabalila jsem vám všem chleba s máslem.
Pospěšte si, děti. Pohyb!
Sofie!
Řekni jí, že se ochlazuje.
Není tady.
Co?
Je pryč.
Cože, není nahoře?
Ne, je pryč.
A její kufr taky.
To není možné.
Mami?
Běž ji hledat.
Anielo.
Odnes to.
Dala jsi mi to sem naschvál?
Ne, paní Hössová.
Můj muž by mohl rozprášit tvůj popel
na Babickém poli.
Klid, ona ji najde.
Vy už nebudete velitel?
Budu velet všem velitelům.
Budu dělat inspekce v táborech, a hledat, co se dá zlepšit.
Jejich výtěžek, takové věci.
Má krásné jméno.
Dívčí oko, nebo krásnoočko.
- Krásnoočko? - Ano, krásnoočko.
Hádám, že to je kvůli těm zoubkovaným okvětním lístkům,
které připomínají dlouhé oční řasy
žen a dívek.
Hej, ty!
Stráže!
Přiveďte ho!
Co provedl?
Porval se kvůli jablku, veliteli.
Utopte ho v řece!
Sem!
Už to nedělej.
Pohyb!
To je mi jedno! Pohyb! Ven!
To tam budeš takhle stát a třást se?
Nemáš nic, co bys mi řekl?
Pojď.
No není to nejkrásnější pejsek?
Ano, jseš nejkrásnější.
- Je to pejsek nebo fenka? - Pejsek.
- Jak je starý? - Čtyři roky.
- Jak se jmenuje? - Torin.
Torin.
Není jich moc s takovou barvou.
Ne, většinou jsou černí nebo prošedivělí.
Měl jsem černou, když jsem byl malý. Elsu.
Narodila se ve stejný den jako já.
- Je rozkošný. - Děkuju.
Jdeme.
V neděli v 19:00 se ve střeleckém klubu
koná benefiční koncert pro zimní pomoc našim vojákům.
Dirigentem bude Johann Thissen, velitel mládežnické brigády,
a program se bude skládat ze dvou částí,
z pocty skladateli Hermsu Nielovi…
Liebehenschel, Auschwitz I. Hartjenstein, Auschwitz II - Birkenau.
Schwarz, Auschwitz III - Monowitz. Haas, Bergen-Belsen.
Pister, Buchenwald. Walter, Dachau. Koegel, Flossenbürg.
Hassebroek, Gross-Rosen. Grünewald, Herzogenbusch.
Sporrenberg, Hinzert. Goecke, Kauen.
Weiss, Majdanek. Ziereis, Mauthausen.
Weiss, Majdanek.
Dieter, Moringen. Hartjenstein, Natzweller-Struthof.
Pauly, Neuengamme. Göth, Plaszów. Suhren, Ravensbrück.
Kaindl, Sachsenhausen. Hoppe, Stutthof.
Schnabel, Vaivara. Herbert, Varšava.
Omluveni jsou: Förschner, Mittelbau-Dora.
Sauer, Riga-Kaiserwald.
Führer schválil deportaci
700000 maďarských židů za účelem jejich likvidace,
a zapojení těch práceschopných do válečné výroby.
S novou maďarskou vládou byla uzavřena dohoda,
dle které má operace začít neprodleně.
Již jsou shromažďováni k transportu do Auschwitzu.
Čtyři vlaky denně, 3000 židů v každém,
tedy 12000 každý den.
Nejprve z východních zón 1-3.
Pak ze zóny 4 a 5 uprostřed země,
a nakonec z Budapešti.
Bratislava a Vídeň jsou hodně zatíženy vojenskými transporty,
židovské transporty tedy pojedou přes Košice a Muszynu.
Na základě odhadů, které poskytl Obersturmbannführer Höss,
25 % z nich bude po selekci přiřazeno na práci.
20 % z nich bude využito v táborech v komplexu Auschwitz,
a zbylých 80 % bude postupně přemístěno do vašich táborů.
Rozsah bude mnohokrát větší než dříve,
tak se na to dobře připravte.
Dříve než předám slovo Obersturmbannführeru Hössovi,
chtěl bych oznámit, že plukovník Maurer
byl povýšen do hodnosti SS-Standartenführera,
a to za vynikající výsledky v práci vězňů.
Bravo.
Chodí mi na tohoto muže pochvalné dopisy od ředitelů firem.
- Je slavnější než já. - Děkuji, pane.
Zasloužil jste si to.
Jak jsem již řekl, jsem vděčný za vaše vedení.
Děkuji. To jste říkal, a cením si toho.
Děkuji, Obergruppenführere Pohle.
- Dobré ráno všem. - Dobré ráno.
Máme tu dvě omluvenky.
Sturmbannführer Förschner, Mittelbau-Dora.
Sturmbannführer Sauer, Riga-Kaiserwald.
Dnes máme před sebou náročný program.
Maďarská operace je urgentní a komplexní,
a budeme čelit složitým výzvám na všech operativních úrovních.
Prosím otevřete si složky na straně jedna.
Vidíte pět názvů kapitol.
Číslo jedna: Časová osa.
Číslo dvě: Přesměrování stavebních zdrojů.
Číslo tři: Transport.
Číslo čtyři: Vězeňská práce.
K tomuto se k nám dnes připojí Dr. Meindl z Steyr Daimler-Puch,
někteří ho znáte, někteří ne,
aby s námi prodiskutoval pobídky a odměny.
Číslo pět: Protipožární a protiletecká opatření.
- Holky nechtějí jít ven. - Jo.
Protože je zima.
Ale já mám sníh rád!
Přestaň!
Nech mě, Klausi!
Nech toho, Klausi!
Ne, ne!
Nech mě být, zrádče!
Sobotní pohřeb žáků Luftwaffe,
kteří zahynuli při bombardování 6. března,
začne v 11:30.
Nosiči rakví z řad SS nechť se shromáždí
na dvoře budovy T v 10:45.
Transport ke škole Hanse Schemma
odjede přesně v 11:00.
Velitel stráže, Obersturmführer Gustav Wegner,
půjde v čele průvodu na hřbitov,
spolu s delegací Svazu německých dívek
a studentů Luftwaffe.
Obersturmbannführer Höss?
Rudolfe, pojďte dál.
Jak se máte?
Dobře.
Právě mi přišlo tohle.
Obergruppenführer Pohl se sešel s Reichsführerem Himmlerem,
aby spolu prodiskutovali ty počty,
a přišla řeč i na vás.
Liebehenschela převelíme do Majdanku.
- Nemá na to dost energie. - Rozumím.
Brzy obdržíte operativní rozkazy od Eichmanna.
Perfektní.
Řekněte, jaké zdroje budete potřebovat, až budete na místě.
Řeknu.
Kdyby něco, přijďte přímo za mnou nebo za Gerhardem.
Děkuju.
- Jak se má Hedwig? - Dobře.
Pohl mi říkal, že každý týden posílá šéfovi květiny ze své zahrady.
Jo.
Ať se vám úkol podaří.
Podaří. Děkuju.
Cením si důvěry, kterou ve mně máte.
A?
Nejsem si jistý.
Jen klid.
Všechny je do komína nepošle.
Svoje pracovníky dostanete.
Uvidíte.
- Spíte dobře? - Ano.
Kolikrát denně chodíte na velkou?
Dvakrát.
Močíte dobře?
Bez problémů.
Budu vás prohmatávat. Nejprve na povrchu.
Kdyby něco bolelo, řekněte.
Tady Höss. Dálkový prioritní hovor
do KL Auschwitz, Hössovy rezidence.
Počkám.
Jsi tam?
- Haló? - Můžeš mluvit?
- Je vše v pořádku? - Ano.
Mám novinku.
Už jsem říkal, že jsem slyšel zvěsti, ale nic konkrétního.
- Jakou novinku? - Tu maďarskou operaci.
Šéf mi dal rozkazy od Heinricha.
Konečně se to rozjede. Vracím se zpátky a budu tomu velet.
No, to jsem moc ráda.
Přiznávám, jsem šťastný jak blecha.
Jo.
Nevím, nejdřív musím do Budapešti. Pak bude vše jasnější.
Ale kolečka mého osudu se točí.
Musím končit. Zavolám ti později, po plese.
Ne. Počkej prosím.
Řekni Eleanor Pohlové, že až jí přijde balíček,
ať se podívá do pudřenky. Jsou uvnitř.
Slyšel jsem, že Himmler tomu říká Operace Höss.
To je fantastické. Mám za tebe radost.
Díky, Mutzi.
- Je to i tvoje jméno. - Kdo tam všechno byl?
Abych pravdu řekl, nedával jsem pozor.
Myslel jsem jen na to, jak by se dali všichni v místnosti zplynovat.
Logisticky by to bylo velmi těžké,
protože je tam vysoký strop.
Je uprostřed noci a já musím být v posteli.
Neměl jsem volat tak pozdě.
Jen jsem se nemohl dočkat, až ti řeknu to jméno.
Můžeš mi to říct, až se vrátíš.
Řeklas jim, že se tatínek vrací?
Jo. Dobrou.
Dadel