www.titulky.com
uvádí
101 DALMATINŮ
"AHOJ PONGO!"
O nezákonném lovu ohrožených druhů zvířat ve volné přírodě víme.
Ale nikdy nebylo kvůli kožešině zabito zvíře chované v zajetí.
Představitelé organizací na ochranu zvířat...
kteří monitorují nelegální obchod s divokými zvířaty, nám sdělili...
že bílý sibiřský tygr je natolik vzácný...
že prodej kožešiny by bezpečně přilákal rozsáhlou pozornost.
Dnes našli pracovníci zoologické zahrady v jedné z klecí...
mrtvolu sibiřské tygřice "Sjů Ling", stažené z kůže.
Policie se domnívá, že zabití zvířete si objednal sběratel.
Ó, to je hrozné. Kdo to mohl udělat?
Pokud se boj o zachování druhů přesunul i do zoologické zahrady...
položme si otázku, zda jsou vůbec nějaká zvířata v bezpečí.
"Šelma z londýnské zoo stažena z kůže."
Další špatnej den pro zvířata.
Jenom doufám, Pongo, že už něco prodám.
Protože jinak po tobě budu brzy dojídat zbytky.
No to přeháním.
Půjdeme?
Tak zlý to není. Ale tahle schůzka je významná.
Znáš mě, bývám před tím vždycky velmi nervozní.
A pak říkám věci, který nemám.
No co, když, tak zůstanem na volný noze. Pojď.
Na to má neuvěřitelný instinkt.
Vždycky vybere tu nejlepší videohru ze všech.
No? Tak co?
Grafika ujde, celkem přijatelný úvod...
pojetí psa velmi dobré, prostředí atraktivní.
Ale rozhodně mě nemůže zaujmout hra s malým tlustým zlosynem.
Ani holky to nemá šanci zaujmout. Je mi líto.
A co třeba vylepšit zlosyna? Abys ho mohl fakt nenávidět?
Není důležitá nenávist. Ale touha ničit.
DeVil.
Dobré jitro, madam.
- Anito drahoušku! - Dobré jitro, madam.
- Jak rozkošný pejsek. - Díky.
- Skvrnky? - Ano je to dalmatinka.
- lnspirovala tě? - Ano.
- Jakou má srst? - Krátkou.
- Hebkou? - Bohužel drsnější.
- Škoda! - Ale jako štěňátko ji měla jemnou.
To je lepší. Chci si s tebou promluvit.
Pojď do kanceláře. l s návrhy!
Pověz o těch skvrnkách něco víc. V osmdesátých letech šly leopardí.
Skvrny dalmatinů jsou trochu odlišné, že?
- Něžné. - Krásné.
- Klasické. - Nenápadné.
Přesně tak. Co ty na to, Frederiku?
Nevím co říct, madam. Letos se nám přece líbí pruhy.
Á, ty jeden patolízale.
To je snad v pořádku, nebo není?
Frederiku. Zamilovala jsem se do skvrnek.
Kolik nás to bude stát, když rozjedeme linku?
- Miliony. - Můžeme si to dovolit?
Děkuji, to stačí. Můžeš jít, chci mluvit s Anitou.
Alonzo? Zeptal ses Anity, jestli se nechce něčeho napít?
Ani nechci, díky.
Sedni si, prosím.
- Jak dlouho pro mě vlastně pracuješ? - Jsou to asi dva roky.
- Musím říct, že jsem s tebou velice spokojená. -Děkuji.
- Ve společnosti tě není příliš vidět. - Ne.
A přes tvůj nesporný talent je zvláštní, že nejsi vůbec známá.
Víte, sláva pro mě příliš neznamená.
Tvé návrhy jsou fantastické. Neotřelé, nápadité. Krásné.
Myslím, že je jen otázkou času, kdy tě mí rivalové vystopují...
a pak tě jistě přetáhnou k sobě.
Ale to ne, kvůli jiné práci neodejdu.
- Vážně? Tak kvůli čemu? - To přesně nevím.
Třeba poznám někoho a práce začne křížit naše plány.
- Svatba? - Například.
Řadu žen zničila svatba rychleji než války, hladomor.
Máš talent, drahoušku. Nepromarni ho.
Zatím si s tím není třeba lámat hlavu. Nemám vážnou známost.
- Ještěže. - Půjdu zase pracovat.
Ano, ovšemže Alonzo?
Ten návrh.
Vem od Anity návrh a podej mi ho.
- Je to složité? - Ne.
Děkuji. Teď jdi. A čekej někde, až tě zavolám.
Skvrnky mi velmi sluší.
- Nicméně. Bych doporučila maličkou změnu. -Jistěže.
- Můžeme použít len. - Mám daleko raději kůži.
Má to být na dubnové dostihy. To je kožešina nevhodná.
Ale je to moje jediná láska, drahoušku. Já chci kožešiny.
Zbožňuju je. Ale to snad všechny ženy v tomto ubohém světě.
Dej to Anitě.
- No, není to úžasné, že ano? - Ale co?
Co? Že to skoro vypadá jako ušité z toho tvého čokla.
Promiň, Pongo. Trochu jsem se zdržel.
Až prodám nějakou hru, koupíme si auto. Pojď.
Pongo!
Pongo! Zpomal!
Já pochybuju, že se chtěl jít vykoupat.
Tak pojď, Perdy.
Ale, nech toho. A poběž! Aport!
Správně. Hodná holka. Pěkně mi to přines.
Pojď sem. Pojď.
Hodná holka. Dobře, ještě jednou.
Pongo!
Ahoj. Kdopak jsi?
A mám tě. Výborně velmi vtipné.
- Nešahejte na toho psa! - Nepleťte se do toho.
- Stůjte, nebo já vás praštím! - Na vyhrožování nemám náladu.
Na vaši náladu upřímně kašlu, já vám ji jednoduše natáhnu!
- Jak chcete. - Varovala jsem vás.
Takže pusťte mýho psa nebo chytíte další!
- Vašeho? - Ano. To je moje Perdy, pustíte ji?
Promiňte.
Fenka.
Ahoj, Pongo.
Promiňte, zmýlil jsem se. Omlouvám se.
- Copak máte v tom batohu šutry? - Cihly.
Víte dláždím si zahrádku...
takže když někde vidím ležet odhozenou cihlu, vezmu ji.
- Kolik jich máte dnes? - Tři.
Jo, to by odpovídalo.
- Co že jste mokrý? - Plaval jsem v jezírku.
- To byste neměl, je špinavé. - Ano, a jsou tam ryby.
- A víte o tom, že nemáte botu? - Jo, to vím.
Nejspíš mi asi někde cestou vzala roha.
To mě ale vážně mrzí. Víte, když si nevšimnete...
že v jezírku je špinavá voda. Pak si těžko všimnete ztracené boty.
Spadl jsem do toho jezírka i s kolem.
Jedinou nezraněnou částí mého těla byla hlava.
Ale teď díky vám mám zničený tělo komplet.
Bylo to od vás velmi milé, slečno.
Já se jmenuju Anita a vy jste Roger.
Přečetla jsem si to na pejskově známce.
- Doufám, že jsem vás nevyděsil. - To ne, nic se nestalo.
Jak vidím, máme oba slabost pro dalmatiny.
No, vypadá to, že v sobě našli zalíbení, že?
Tak Pongo tvoje zamilovaný oči mě dostaly do pěknýho maléru.
Jdeme radši domů.
A určitě vám nic není? Možná byste měl zajít k doktorovi.
Je mi skvěle a přeju hodně cihel.
Neměl byste zůstávat sám, co když máte otřes mozku!
Pongo málem jsi mě zabil. Víš to?
Chtěl jsi odrovnat svýho pána jen kvůli ženské?
Jdeme!
Neuvěřitelně milý člověk, viď?
Chlapi nejsou blázni. Ale z pěkných holek se zbláznit mohou.
Jdeme. No tak. Promiňte.
Myslím, že to nechápeš, Pongo. Hledám, kudy teď pojedeme.
S Anitou to nijak nesouvisí nebo jak se jmenuje.
Perdy! Co se děje? Stůj!
Perdy stůj! Perdy!
Nééé!
Ještě nikdy mě nikdo nezachránil. Bylo to krásné.
- A taky ta pusa. - To nebyla pusa.
- Ale dýchání z úst do úst. - Aha.
Trochu jste to zkomplikovala. V těchto situacích se nehýbejte.
Nešlo pokračovat, když jste mě objala.
- Moc se omlouvám. - Ne, ne, to nic. Jen klid.
- Nádherně jste mě zachránil. - Děkuju.
Jsme v průšvihu.
Pongo se asi zamiloval.
Perdy zřejmě taky.
- Vám to vadí? - Budou smutní, až se rozejdeme.
Strašně těžko snáším pohled na smutné dalmatíny.
Já taky. Trpí, když jsou sami.
- Musíme něco vymyslet. - Jsem pro.
- Nedáte si šálek svatby? - Prosím?
Čaje. Ještě šálek čaje?
Řekl jste svatby.
- Svatby? - Jo, řekl jste to.
A možná jste chtěl říct čaje, přesto jste řekl svatby.
Dáte si ještě. Čaj?
Ano.
Vy vážně?
- Ano. - Ano?
Kdybys chtěl.
- Ty bys? - Ano.
Vzhledem k tomu, že se Roger a Anita...
rozhodli společně vstoupit...
do posvátného svazku manželského...
a slíbili sobě navždy věrnost před Bohem.
a na znamení toho si vzájemně vyměnili prstýnky...
prohlašuji tedy jejich svazek manželský za uzavřený.
Ve jménu Otce i Syna i Ducha svatého Amen.
Nechť vám Otec, Syn...
i Duch svatý dnes požehnají...
a ochraňují vás na vaší cestě.
Kéž na vás Bůh bude shlížet ve své milosti.
A bude vás provázet svou láskou a přízní...
po celý váš život až do smrti.
- Amen. - Amen.
Hele nejdřív ti o tom Jirchářovi něco povím.
Říká se o něm, že mu za mlada doga prokousla hrdlo a vyrvala hlasivky...
zůstala mu jizva a navíc je němej, neřekne ani slovo.
A ještě něco. Koukej na mě.
Dvě věci jsou hrozně důležitý dvě věci, dokonale si je zapamatuj, jo?
První. Nečum na tu jizvu, jasný? Druhá. Nemluv na něj.
Chápeš? Ani muk.
Vidíš taky tu hroznou jizvu?
Žádnej div, že nemůžete mluvit!
Omluvte nás na chvíli.
Máte dost hroznou práci, Jircháři.
Pohled na ty mrtvý tvory mi zrovna moc dobře nedělá.
Díky, příteli.
"SVATBA ROGERA DEARLYHO A ANlTY CAMPBELL GREEN."
Jak mi to jen mohla udělat?
- Dobrý ráno. - Sednout.
- Čaj? - Prosím.
- Děkuji. - Děkuji.
Krásnej den, že madam? Modrá obloha, ptáčci zpívají...
vánek unáší třpytivý křik capartíků.
Mluv k věci, imbecile.
Ovšem, mám tady dárek od pana Jircháře.
Okouzlující. Vítej má lásko.
Bože. Pojď. Pojď ke mně.
Jen pojď, můj drahý. Ať si tě prohlédnu.
Jsi ale velké zvířátko, ty můj kocourku.
Překrásné. Sibiřský tygr madam opravdu velice sluší.
Zrcadlo, zrcadlo, řekni mi, kdo je na světě nejkrásnější.
No ty drahá.
Malovala jsi moc krásně už jako malinká holčička.
A být s tebou teď, když zakládáš vlastní rodinu...
byl vždycky můj sen.
Myslím, že tak brzy po svatbě mít dítě nebudeme.
To je škoda. Já vím.
nejdřív pejsci a až potom děti.
Pejsci?
Jestli to dělám dobře, Pongo...
tak až se objeví zlosyn, musíš s hrůzou zdrhnout z pokoje.
Ano, jsem si tím jistá.
Ona každá tak vypadá, když ví, že bude maminkou.
Je tak nádherně klidná.
A její pohled je tak něžný a vřelý.
l když to není vidět z toho pohledu cítíš, že se na tebe usmívá.
A takhle se usmíváme, když máme nějaké cenné tajemství.
Žije teď i pro ostatní a má větší chuť k jídlu.
Čas od času, snad jen proto, že je šťastná...
si vzdychne.
Asi máš pravdu, Nany. Vypadá nějak jinak.
- Ó, proboha. - Co je, Nany?
Anito, myslím, že budeš mít štěňátka.
DOKTOR N. PARKER,
DOKTOR J. TOMKINS,
- Za měsíc na kontrolu, ano? - Dobře.
Dítě je v pořádku.
- Má správnou polohu i velikost. - To je skvělý!
Ale ne, že tak brzy.
- Madam! - Anito, drahá!
Ó Anito! Okouzlující psi!
A vy jste asi Hafus.
Ne, ne, jsem Roger. Těší mě, madam.
- Co vás těší? - Že vás poznávám.
Jak hrozně milé. Já nemohu říct totéž.
Vzala sis ho jen kvůli psovi, že?
Promiň.
Jak jsem tě postrádala, drahá. To ta tvá hloupá dovolená.
Ale i přesto pracuju dál. Dostala jste mé návrhy?
Ty tě nenahradí. Potřebuju kontakt.
A povězte, copak děláte vy, že Anita může žít v přepychu?
- Vymýšlím videohry. - Videohry?
- To má být vtip? - Dneska je to obor s budoucností.
Věci, které děti hrají opravdu někdo "navrhuje"?
Jaká ztráta času.
Už víte tu novinku?
Čekáme miminko.
- Ale to snad ne? - Ano.
- To tě lituju, ty moje chudinko. - Jsme hrozně rádi, opravdu.
- To nemyslíš vážně. - Ale ano.
No co tedy dodat? Chybička se vloudí.
- Taky budeme mít štěňata. - I pejsky!
Musel jste sebou hodit.
No to je poněkud lepší zpráva. Já miluju pejsky.
- Tvé výkony jistě poklesnou. - To si nemyslím.
Ozvi se mi, až přijde ta událost.
- To bude až za osm měsíců. - Myslím štěňátka.
Dětičky, ty nesnáším.
Sbohem, má milá!
Jsem nervozní jak pes. Co budu dělat až budeme rodit my?
Ten tvůj klid ti závidím.
Nany?
- Z cesty. - Můžu nějak pomoct?
Teď padej ven a koukni oknem, jestli už maj ty psiska.
Nepůjčil bys mi deštník?
Bacha na otvírání.
Tak už! Máme štěňátka!
Jsi táta, Pongo!
- Dvě! - Dvě! Máš dvojčata!
Patnáct.
Slyšels to? Máš patnáct štěňat!
Čtrnáct.
Jedno zemřelo.
Je mi to líto, vážně moc líto.
Myslíš?
Máme zase patnáct pejsků!
Propánakrále! To je zázrak.
Anito. Už je jich zase patnáct.
Budeme mu říkat Štístko.
Podívej! Podívej se.
- Co Perdy? - Unavená.
Po patnácti štěňátcích, má na to právo.
Ano, jsou všechny tak nádherná.
Jdi si je prohlédnout.
Tady je, Perdy. Je to Štístko.
Jen se podívej.
Vytáhla ses, Perdy. Jsi statečná.
Nechám vás o samotě.
Ještě že čekáme jedno.
Anito?
Tady seš.
Kde máš štěňata? Jistě jsou už na světě.
Nádhera!
Božské!
Vem je čert! Samí bastardi! Bez skvrn! Ani jedna skvrna!
- Jsou odporní, jako bílé krysy! - Skvrnky budou mít až později.
Víš to jistě?
- Ano. - Dobře.
Zabalte mi je. Hned si je odnesu.
- Co? Teď se narodili! - Nejsem slepá!
Musí zůstat u matky nemůžou ji tak rychle opustit!
Fajn. Dejte mi ty mrchy stranou. Kolik za ně chcete?
- Nejsou na prodej. - To máte tolik peněz?
Navrhl jste snad nějakou hru...
která přivede mladé delikventy k videošílenství?
Já vám řeknu, že vy jste...
Roger chtěl jen říct, ta štěňata neprodáme, nic víc.
Anito, nebuď směšná! Přece si nemůžeš ty psy nechat!
Dám ti dvojnásobek ceny. No tak.
Dám pět set liber.
Sedm tisíc pět set liber. Co? Dvě libry za skvrnu.
- K čemu ti bude patnáct štěňat? - To je úplně jedno.
- Protože se prodávat nebudou! - Už mě unavujete, Rolande.
- Rogere! - To je fuk. Tady. Na.
Madam, ta stěňata nejsou na prodej.
A to víš jistě?
- Ano. - Ano.
Tak fajn. Nechte si ty zrůdy.
Dělejte s nimi, co chcete. Klidně si je utraťte.
Jsi cvok, Anito! A cvoky nesnáším. Máš padáka!
Skončilas. Už si neškrtneš. Mám vás po krk!
Pomstím se vám! Uvidíte! Vy budete litovat! Blázni!
ldioti!
"Brej večír."
Ahoj, Pongo.
Děkuju, Pongo.
Je to tu! Už je mám!
Anito! Rogere!
Jsem v obýváku! Pojďte se honem podívat!
Co vy tady. Slyšeli jste mě, že?
Něco vám nesu. Jen počkejte až to uvidíte.
"Korálku?"
Pojď, ke mně. Něco dostaneš.
"Ocásku?" Pojď.
"Neposedo?" Pojď.
"Ouško?" No pojď.
A kohopak máme dál.
"Loužička."
Fajn. Jdem na to.
Vem si svou!
Někdo nesnědl večeři.
Musíme šetřit. Jak se říká: Kdo šetří, má za tři.
Kdo to je?
Už jdu. Už jdu.
- Brej večír, madam. - Proboha!
Klídek, madam jsme profíci.
Jdeme.
- Nechte. Nechte mě! - Odtáhni ji!
- Pusťte mě ven! Pusťte mě! - Ztichni, babo.
Policie! Policie! Skončíte v kriminále!
No. Vcelku se prala slušně. Slo to. Na ženskou.
To se ti kecá. Tys od ní nedostal pěstí.
Dej mi pytel.
Rychle, dělej.
Ale já tě tam narvu ty!
Skvrnitá feno!
Zdravíčko.
Montgomery! Ke mně! K noze.
Kašpare? Mám pocit, že...
- Copak? - ten buldok ví, co jsme provedli.
Né je to pes, Horáci. A psi přece nemají rozum.
- Tak dost. Jdeme. - Naštěstí.
Jdeme domů. Montgomery.
- Pongo! - Perdy!
Pomoc! Policie! Kde jsou?
To ne. Ukradli štěňata. Anito? Rogere?
Ještě že už jdou.
- Díky bohu, že jste tady. - Co se?
- No, štěňátka. - Cože?
Byli tu dva chlapi a vzali štěňata. Nezmohla jsem nic.
Zamkli mě do šatny. Křičela jsem, ale marně.
Dobrej, madam. Doufám, že vás nějak neruším.
- Mám pro vás dobrou zprávu. - Tak co, máš ty psiska?
- Samozřejmě. - A všechny?
Úplně všechny.
Názor, že seš duševně zaostalej, po dnešku, beru zpět.
Jste laskavá, madam.
Dalších patnáct.
Přihoď je k ostatním štěňatům...
a mám svůj krásný štěněčí plášť.
Budu na sobě nosit Anitiny štěňátka.
Teď si dám panáka a jdu spát. Jsem mrtvej.
Zas slyším ty psy, Kašpare.
Hej, už zmlkněte!
Hlavu vzhůru, vynasnažíme se.
- Děkuju, inspektore. - Dobrou noc.
Byl moc sympatický. A říkal, že se opravdu vynasnaží.
- Jo, co jim zbývá. - Myslíš, že je najdou?
Jak najdou patnáct štěňat v městě?
Jestli tu vůbec ještě jsou. Co zmůže policie?
Co zmůžeme my?
Pongo!
- Slyšels to? - A co?
- No ten zvuk. - Jakej zvuk?
Slyšel jsem něco. Slyšels to?
Jasně. Jo. Znělo to jako, když mi cvok klade blbý otázky.
Ale už s tím přestal.
Něco ti řeknu, brácho. Ten kšeft už mě začíná štvát.
Ubytování děsný. Jídlo hnusný.
Záchod je přímo odpornej. A navíc jsme ještě neviděli ani vindru.
Hele, přestaň brečet. Zejtra večer to všechno skončí.
A hned, jak dostanem prachy na ruku, berem roha.
A teď spi.
Pan Jirchář?
Začíná přituhovat. Policie je všude.
Skončete to dnes večer. Zvládnete to?
Nechám to na vás. Otrávit. Utopit.
Praštit do hlavy. Máte chloroform?
Je mi fuk, jak je odděláte, ale hlavně rychle!
Co nejrychleji!
Že se Pongo s Perdou vrátí?
Já myslím, že jo. Určitě hledají svá štěňátka.
Je jasný, kdo to udělal.
Abych řekla pravdu, mě by to vůbec nepřekvapilo.
Má na ni hroznej vztek. A psi ji nesnášeli.
A ti na to mají svůj šestej smysl. Psi vycítí zlé úmysly.
- Rogere. - Co, co je?
- Nany, nevíš, kde jsou návrhy? - Ano, určitě jsou v dětském pokoji.
Ona ukradla ty pejsky. Kvůli tomuhle.
A teď nám je zabije.
POZOR! VYSOKÉ NAPĚTÍ.
No, tak fajn. Je na čase to s nima skoncovat.
- Nevím, proč my, je to Jirchářův kšeft. - A ty ho snad někde vidíš?
A nevím, proč si má užívat jen on.
- Jak to uděláš? - Jednoduše. Vezmu na ně pohrabáč.
To bude madam DeVil.
Hoďme se do gala.
Dobrej večír.
Haló! Je tu někdo?
- Vypadněte z mýho auta! - Jo!
"ŠŤÍSTKO"
Táhněte! Vypadněte!
A dostanete mnohem víc, jestli se vrátíte zpátky.
To se mi snad zdá.
Kašpare, řeknu ti, že bysme si měli dát pořádnýho majzla.
Ale jedině tak na tu tvoji pokročilou debilitu.
Já už ty tvý kecy nemíním poslouchat.
Dej pokoj, čeká nás devadesát devět hnusnejch štěňat...
který teď máme sejmout, tak makej.
Štěňátka?
Kde jste?
Tak pojď, ty malá puntíkovaná mrcho.
Stůůůj.
Ty potvoro, já tě stejně dostanu.
Zima. Zima.
Dobrej večír, madam.
- Dobrej. Zdravím. - Co děláš tam nahoře?
Já, víte, no chytal jsem štěňata, madam.
A teď je máš kde?
Vidím, že je to tu zase. Madam má mozek jako lejzr...
vždycky tne do živýho.
Právě to na madam obdivuji. A teď je máš kde? Super.
Rád bych vám sdělil, že právě teď vím naprosto...
opravdu přesně kde ti pejsci jsou.
Jen vteřinečku, zkonzultuji to se společníkem.
Horáci?
Teď okamžitě dolů a pochytej ty parchanty!
Jaká stupidita. Pracuju s imbecily!
Najdu si ty vořechy sama!
Proč jsi to jenom zvoral? Proboha proč jsi nedával pozor?
- Cos asi dělal ty? - Já měl důležitější starosti!
Kdybys to nezkazil, mohli jsme se těch potvor zbavit a bejt v tahu!
Naskoč!
Vylez ven a mrkni na vejfuk, jinak se nehneme.
Je mi kosa.
Ale pro tebe to udělám.
No tak naskoč!
A je to.
- Nemůžeš trošičku zatopit? - Ne.
To nemůžu, nechceš snad, abych tomu ubíral šťávu.
Já to už ale nevydržím.
Chci teplo!
Hoří!
Moc horko! Moc horko!
Podezření se potvrdilo.
Služebné nám řekly, že madam DeVil odjela do "Safolku".
Už jsme tam telefonovali.
Policie začne ihned hledat vaše pejsky, i madam DeVil.
Pevně věřím, že není pozdě.
To je neuvěřitelné.
Budu se tu brodit ve svinstvu...
protože dva imbecilové neuhlídají pár malejch štěňat!
To je zlej sen.
Nemáme auťák, ani psy jsme vyřízený. Dokonale vyřízený.
Hele! Vidíš!
Já tě žeru.
Tak to vidíš.
Kdyby byli ty psi chytrý, přece po sobě nenechaj žádný stopy.
Vždycky říkám, že lidské bytosti jsou jaksi nadřazené.
Jsme požehnáni darem řeči a myšlení a tak dál.
"OCÁSEK".
Neboj, nezničím ti kožíšek. Jen pár dírek na knoflíky.
Kde jsi potvoro mizerná?
Ale, zbožňuju vůni ohrožených druhů.
Hloupost, víš? To je tvůj problém, ta tě pořád brzdí.
Kdyby bylo po tvým, chytil by ses toho drátu...
dostal pecku do trenclí a měl upečenej jazyk, než bys řekl švec.
To je fakt.
- Na co jsou ty klády? - "Na co jsou"
Hele postavíme se na ně, přeskočíme...
a nedostaneme žádnej elektrickej šok.
- Skvělý. - Jo. Připrav klády.
Nohu vpřed.
Takže teď počítám do tří a skok.
- Můžeme? - Jo.
Raz.
Odporný, hnusný mrchy. Nehodlám vás hledat donekonečna.
Mám vás!
Maličký chudáčci.
Nejdřív vás podříznu a pak hezky stáhnu.
Drahoušku, červená ti nesluší.
Dej mi to.
Vrať mi klobouk nebo ho z tebe udělám.
No tak dělej!
"MELASA"
- Díky bohu. - Záchrana.
- Tak jdi. - Díky.
- To je krása. - Ze jo?
A teplíčko.
A žádný zvířata.
Vy mrrrrchy!
Já se nevzdám! Vyhrály jste bitvu, ale já garderóbu.
Můj skvrnitej štěněčí plášť tu totiž zanechal stopy.
Za chvíli budu mít to, po čem toužím a vy skončíte co nevidět v buřtech.
Budou vás servírovat na umělohmotným tácku.
Hezky propečený. Bez přátel, bez rodiny a bez pulzu.
Nacpaný do housky posypaný cibulí s dvojitýma hranolkama!
Kruella DeVil se směje naposled!
- Paní DeVil? - Ano?
- Máme příkaz vás zatknout. - Stalo se snad něco?
Zastav. Co je to?
Páni, to se mi snad jen zdá.
Máme devadesát osm štěňat a dva velký psy, to je sto.
Máme jich stovku, pane.
Teď už to bude celkem sto jedna dalmatinů, pane.
Gratuluju. Získali jste zlato, stříbro i bronz na olympiádě debilů.
- A kdo má zlatou? - Ztichni!
Můj podnik, dobré jméno, můj život, všechno zničený...
kvůli trojici magorů, kterou dokážou přelstít i pitomý zvířata!
A to si říkáte muži. lnteligentnější jsou i šváby.
Jsou tady! Anito! Rogere!
- Štěňátka. - Bože můj, jsou tu podívejte.
- Pongo... - Perdy...
Děkujeme vám, pánové. Ale jak se vám odvděčíme?
No. Jedině vaši psi měli identifikační známky.
Jinak nemáme vůbec ponětí, čí ta štěňata jsou.
Nikdo jiný ztrátu pejsků zatím jaksi nenahlásil.
Potřebují domov jinak půjdou do útulku.
To ne. Rogere, to nejde.
- Nemáme pro ně místo. - Najdeme si větší dům.
Máme jich mít sedmnáct nebo o pár víc?
Něco už vymyslíme.
Víš, že máš spoustu štěňátek?
Ale ne, že budou kousat koberce a štěkat celé noci.
Tak dobře, všichni dovnitř, ať nenastydnou.
Pusťte štěňata!
KRUELLA DÉMON ZATČENA POLICIÍ. JEJÍ NEKALÉ PLÁNY BYLY ODHALENY.
Teď sleduj. Teď.
Skvělá příšera.
- Dík, Herberte. - Gratuluju.
- Jo díky, děkuju. - Budu v kanceláři.
- Dohodneme podmínky. - Jasně.
Skvělá příšera.
Je to jako krásný sen. Dítěti je rok. Máme nový dům...
- a nový život. - A jeden druhého.
- A taky Nany. - A já mám zase vás tři.
- A máme dva senzační psy. - A ti mají štěňátka.
- A mají taky nevlastní. - A ta mají své vlastní.
- A jejich štěňátka mají štěňátka. - A ta mají taky štěňátka.
A když už jsme u těch maličkých.
Rogere, miláčku mám pro tebe úžasnou novinu.