Pojď, hoře, vítáme tě. Přidej se k nám v našem zármutku.
Raduj se ze zoufalství a uctívej šťastně zesnulé.
Vřele milovaní...
Šlo ti to dobře, kamaráde:
- Gomezi. - Cara mia?
Mám skvělou zprávu. Budu mít dítě... hned teď.
- Jak časté jsou porodní bolesti? - Každých 15 sekund.
Jsi v nesnesitelných bolestech? Je to nelidské?
- Můj drahoušku, je to utrpení? - Oui.
A potom maminka políbila tatínka, a andělíčkové o tom řekli čápovi.
A čáp sletěl dolů z nebe a položil diamant
pod list v zelném poli.
A diamant se proměnil v dítě.
Naši rodiče mají též dítě. A diamant se proměnil v dítě.
Naši rodiče mají též dítě.
Měli sex.
Tlačte, paní Addamsová!
- Porodnické kleště. - Porodnické kleště.
- Chcete narkózu? - Ne, děkuji, ale zeptejte se dětí.
- Cara mia. - Mon cher.
- Paní Adamsová, dítě! - Pardon.
- Je to kluk. - Holčička.
- Gomezi! - Jak to dopadlo?
- Co je to? - Je to Addams!
Připravil jsem malé překvapení, moje drahá. Doufám, že se ti bude líbit.
Ó, Gomezi! Je to tmavé, je to depresivní, je to skličující.
- Jedním slovem "batole". - Je to nádherné.
Pojď, cara mia.
Kolébka Addamsů.
Vítej doma, synku.
- To není pravda. - Je to pravda. Každý to ví.
Když má někdo nové dítě, jedno z těch předchozích musí zemřít.
- Opravdu? - Je to tradice. Jeden z nás musí pryč.
- A kdo? - No, potřebují přece jen jednoho kluka.
- Má oči jako můj otec. - Gomezi, vezmi mu je z úst.
Dítě v domě. Však bylo na čase. Tak, děťátko...
Viděli jste to?
Je to opravdový ďábel!
Pugsley, dítě váží 5 kilo, koule do kanónu váží 10 kilo.
- Které z nich dopadne na chodník dříve? - Já dělám pořád ještě zlomky.
- No ale co myslíš? - Kanónová koule?
Výborně. Ale které z nich se odrazí?
- Dítě? - Existuje jen jediný způsob, jak to zjistit.
Připraven?
Jedna, dvě, tři!
- Jakýje nádherný večer. - Déšť.
- Cara mia! - Ouha, miláčku.
Děti, proč to děťátko nenávidíte?
- Chceme si s ním jen hrát. - Hlavně s jeho hlavičkou.
- Myslíte si, že máme děťátko radši? - Ano.
- A že jeden z vás musí zemřít? - Ano.
To prostě není pravda. Už ne.
Je to jen sourozenecká žárlivost.
Gomezi, pamatuješ, jací jsme byli my dva?
- Nenáviděl jsem tě. - Opovrhoval jsem tebou.
Dusil jsem ho, až upadl do bezvědomí a museli ho dát na respirátor.
Já jsem ho přivázal ke stromu a vytrhl jsem mu čtyři stálé zuby.
Když spal, otevřel jsem mu lebku a odstranil jsem mu mozek.
To jsi udělal?
Bratře!
Děti, vidíte to?
PODIVNÍ MUŽl A ŽENY, KTERÉ SE JIM VYHÝBAJÍ
Smrt. Smrt nepřátelům občanů republiky.
Hurá! Spravedlnosti se dostává zadostiučinění.
Předveďte zločince.
Zradila jste lid Francie. Jste vtělení samotného ďábla.
- Přiznáváte nebo popíráte vinu? - Přiznávám vinu.
Sama se přiznala vinnou. Rozsudek je trest smrti.
Kate, polož ji na špalek.
Jedna, dvě...
- Děti, co to tam děláte? - Hrajeme si!
Tři!
Běda republice.
Podívej se na sebe.
Půlnoc, měsíční svit. Obklopeni smrtí.
Je to už tak dlouho.
- Udělej to. - Drž to pořádně!
Nestrefiilses!
Tadymáš, chytej! - Já ho nechci.
Jeden dům, tři děti. Tolika oken.
Mám o tebe starost. Ten stres, tohle všechno hašteření.
Já budu O.K. Jsem jen jako každá jiná moderní žena, která se snaží mít všechno.
Milujícího manžela. Rodinu.
Já bych si jenom přála, abych měla víc času na vyhledání temných sil
a na přidružení se kjejich pekelnému tažení. To je všechno.
Ovšem, že můžeš. Budeš moci. Musí to tak být.
Ale jak?
Děti. Jako vaše nová chůva vím,
že vám všem leží na srdci životní prostředí.
A proto si dnes ráno promluvíme o tom, jak zabránit lesním požárům.
Jakjim zabránit?
Tak dobře, děti. Už toho mám opravdu dost.
Teď mi odpovězte na jedinou otázku. Kde je to dítě?
Která jeho část?
Ahoj, děti! Já jsem maňásek Polly. Co budeme dělat dnes?
Už to mám, uklidíme si ve svých pokojích!
Ahoj, Polly. Já si uklidím v pokoji výměnou za tvou nesmrtelnou duši.
Dobrý den! Bydlí tady Addamsovi? Á, tady je to staré!
A velké...
Lurchi.
Dobrý den. Já jsem Debbie Jellinská ze zprostředkovatelny práce.
Zprostředkovatelny práce? Ale oni tvrdili, že už nikdo jiný není volný.
- Navrhli, ať si pořídíme Dobermanna. - Překvápko! Já jsem byla mimo město.
- Vyjste matka? - Já jsem paní Addamsová.
Líbí se mi vaše šaty. Jsou tak těsné!
Děkuji vám.
Gomezi, myslím, že jsme našli novou chůvu.
- Slečna Jellinská. - Deb.
- To je ale svůdník. - Zproštěn viny.
Ukážu vám svoje doporučení, abyste viděli, že nejsem maniak.
- Samozřejmě, že nejste. - Jste na to moc mladá.
Vítejte. Máme zvonici, močál a podzemní žalář.
- Kabelovou televizi? - Samozřejmě.
Debbie!
- To je to stvoření? - Ne, ne!
- Tohle je naše dítě. - Je roztomilý, je dokonalý.
- Jak se jmenuje? - Byla to agonie.
- Prošli jsme všechna normální jména. - Lucifer.
- Benito. - Mao.
A potom jsme přišli k rozumu. Něco jednoduchého.
- Něco, s čím by dítě mohlo žít. - Pubert.
Pubert...
Líbí se mi to, je to oplzlé.
- Můžu? - Jsou vaše šaty hořlavé?
Byla jste řádně očkovaná? Spalničky, příušnice, vzteklina?
Já prostě zbožňuji miminka!
Mám chuť je popadnout a mačkat, dokud nepřestanou dýchat.
Ahoj, Puberte. Miluji tě.
Toto je slečna Jellinská, naše nová chůva.
- Co se říká? - Bojte se, strašně se bojte.
Podívejte se na sebe! Jste tady v domě zavřeni jako v kleci s tím novým dítětem.
- Není to lehké, co? - Ne.
Vsadím se, že si někdy přejete, abyste byli pořád jen sami dva.
Nebo ještě míň.
No, nedělejte si starosti. Všechno nakonec dobře dopadne.
Miluji je.
Věci, přestaň s tím.
Líbíte se mu!
Já jsem šikovná s rukama.
Jaká to je nádherná rodina!
Přestože jsem ještě nebyla představena jednomu jejímu členovi.
Vy tam, pane.
- Váš synovec? - Bratr.
- Ne! - Festere, neschovávej se.
Je velmi ostýchavý. Festere, toto je slečna Jellinská, naše nová chůva.
Ahoj, Festere.
Tihle Addamsovi muži, kde jste je všechny našli?
Musí tam být vlhko.
Nemůžu se dočkat. Začnu hned zítra ráno.
Proč ne hned dnes večer?
- Dobrou noc, Debbie. - Dobrou noc.
Křičte, jestli budete něco potřebovat.
- Takže jsme najali slečnu Jellinskou. - Je pravý poklad.
Je dokonalá!
Festere, já jsem tak šťastný člověk.
Doufám, že jednoho dne poznáš, jaká to je radost mít děti,
a platit někomu, aby ti je vychoval.
- Ale nejdříve se musím oženit. - Ale jsi ještě klučina.
Ještě máš dost času. Jistě potkáš někoho velmi neobvyklého.
- Někoho, kdo nebude soudně stíhat. - To by se mi líbilo!
Ty rošťáku!
A co je tohle?
Maminka!
Dnes večer vpořadu "Nejodpornější nevyřešené zločiny vAmerice"
vyšetřujeme případy Ursuly, Carmen a Nadine.
Tři velmi odlišné ženy majíjednu věc společnou:
vraždu!
Všechnyjsoujedna a táž žena, Černá vdova.
Páříse a zabíjí.
Pátrá po bohatých mužích a vyhledává osamělé bohaté svobodné muže,
získává sijejich důvěru a lásku. Nakonec se za ně provdá.
A potomje o svatebnínocizabije.
Smrt vypadájako nehoda. Potom se všemipenězizmizí.
Ale penízejínevydrží dlouho a Černá vdova opětpociťuje hlad.
Hladpo penězích a po lásce.
Mistryně převleku, kterájiž léta uniká úřadům.
Kdoje ta žena, a vjaké zjevně nevinné roli se objevípříště?
Můžemejen varovat, svobodnímuži, bud'te ve střehu!
Budeme pryč z domu skoro celé dopoledne.
Tady jsou všechna důležitá čísla - policie, požárníci, márnice.
Festere, pojd už!
Nashledanou, Festere!
Řekni Debbie nashledanou:
Bavte se dobře!
Fester Addams. Jejda, jejda...
Akcie a cenné papíry. Nemovitosti.
Zlaté cihly.
Směnky státní pokladny, soukromé penze...
Jakýje to podivný starý dům.
Takový průvan všude. To není žádné místo pro děti.
Vůbec ne.
Drž, ty jeden spratku!
To není žádný spratek.
Samozřejmě že není. Je to rozkošné miminko.
- Dobrý. Není třeba to stále rozmazávat. - Chystáme se jít na procházku.
- Chcete jít taky? - Jste opravdová chůva?
- Co je to za otázku? - Proč jste sem přišla?
Abych se o vás starala.
O vás o všechny.
Obzvláště o mého strýčka?
Neměla bych vám to říkat. Zavázali mě přísahou mlčenlivosti.
Ti malí andílkové.
Ale oni opravdu chtějí jet. Mluvili o tom celé dopoledne.
Jen se vás bojí o to požádat.
Bojí se, abyste si nemysleli, že vás nemají rádi.
- Chudáčkové. Taková bizarní žádost. - Děsivá.
Opravdu jim na tom strašně záleží.
Věděla jsem, že to budete chtít vědět, protože jste starostliví a láskyplní rodiče.
- Co máme dělat? - Jakjim to můžeme odmítnout?
Vůbec se jim o tom nezmiňujte. Prostě to udělejte!
Jsem si jista, že všechno popřou, ale oni chtějí jet. Pámbů jim požehnej.
Letní tábor!
Tábor Chippewa. To je kouzelné.
- Co je to chippewa? - Je to staré indiánské slovo.
Znamená to "sirotek".
Čerstvý vzduch: Vůně borovic:
Wednesday, podívej se na ostatní děti.
Na jejich pihy, jejich živá malá očka, na jejich dychtivé, přátelské úsměvy.
Pomoz jim.
Ahoj, já jsem Amanda Buckmanová. Proč jseš tak oblečená?
- Jak? - Jako kdybys šla na pohřeb.
- Jako kdyby někdo umřel. - Počkej.
Ahoj. Já jsem Don Buckman. Není tohle úplně fantastické místo?
Velmi exkluzívní. Dítě musí být opravdu mimořádné, aby se sem dostalo. Nadané.
Amanda přeskočila dvě třídy. A co váš chlapec?
Podmíněné propuštění.
Milujeme ChippeWu. Amanda se nemohla dočkat, o ničem jiném nemluvila.
Má celou novou garderóbu. A tahle mladá slečna?
Wednesday je v tom věku, kdy dívka má na mysli jen jednu věc.
- Kluky? - Zabíjení.
Žádám o pozornost! Poslouchejte všichni!
- Jmenuji se Gary Granger. - Ajá jsem Becky Martin-Grangerová!
Jsme majitelé tábora Chippewa.
Předního zařízení v Americe pro privilegované mladé lidi.
Jsme tady, abychom se učili, zráli a bavili se!
Právě to znamená být privilegovaný!
- Mami, mě se tady nelíbí! - Mlč. Ty jsi tak špinavý.
- Nech ho na pokoji. - Já nemůžu dýchat.
- Stůj rovně a usmívej se. - Kvůli tomuhle je pořád nemocný.
- Nezačínej zase o tom. - To je tvoje vina.
"Všichni na plese se otočili a upřeně se dívali na Popelku.
"Kdo je tahle krásná žena?' ptali se všichni.
"Dokonce sám kouzelný princ si povšiml nové příchozí.
"Kdo jste?"ptal se Popelky.
Jmenuji se Popelka,' řekla princi.
"Můžete mi říct, kdo je ten muž u mísy s punčem?"
"Ten fascinující muž."
"Ten podivně senzuální muž."
"Ten muž, který způsobuje, že se pod korsetem chvěju jako osika."
"Ten holohlavý muž?"
- Dovádí mě k nepříčetnosti! - Kdo?
Debbie!
Dokonce sám zvukjejího jména. Debbie... není to krása?
Přivádí mi na mysl vinyl a chemikálie...
Opravdu, Festere, opravdu k tomu konečně došlo?
Nevím, myslím, že ano. Celá léta pozoruji tebe a Morticii
okny, dveřmi, klíčovými dírkami.
Měl jsem z vás takovou radost, ale také jsem žárlil.
Snil jsem, že jednou se možná objeví také někdo pro mě.
- Vždycky je tu Věc. - Já vím, já vím.
Ale já chci víc. Nohy, lokty, hlavu...
Dvě nohy?
Mohl bych se odvážit pozvat Debbie na večeři?
Co když řekne ne? Co když řekne ano?
Gomezi, kdybych ji požádal, přišel bys s Morticií také?
Samozřejmě.
Záchrana tonoucího! Já vím, že jsme všichni vynikající plavci,
ale ted musíme ukázat, co umíme, a zasloužit si všechny ty diplomy.
Náš první pár kamarádů záchranářů, prosím.
Amando, Wednesday?
- To jsou tvoje plavky? - Je to tvůj předkus?
Jedna z vás bude topící se oběť a ta druhá ji bude zachraňovat.
- Já budu oběť. - Celý svůj život.
- Já jednou budu herečka. - Brava!
Amando, skoč do vody, poplav kousek a začni se topit.
Pomoc, pomoc! Topím se!
Pomoc, umírám!
Já neumím plavat.
To je naše oblíbené bistro. Chodíme sem už léta.
- Samozřejmě to tu bylo zrenovované. - Je to rozkošné.
Že, Festere?
Festere?
To je starodávný francouzský zvyk, sdílet napůl snědený chléb.
Festerje opravdu kontinentální.
- Mluví plynule dvanácti jazyky. - To je hned vidět.
Když jsem ho viděla poprvé, hned jsem myslela, že je z Evropy.
- Opravdu? - Opravdu.
Ale já jsem se vykoupal.
Festerje opravdu úžasný muž, jen se strašně stydí.
Já to pořád ještě nevím, líbím se mu nebo ne?
Samozřejmě se mu líbíš. Přece zvracel.
To je pravda. On vždycky zvrací, když se mu žena líbí?
Ne, ne. Jen s tebou.
- Myslíš, že jí to vadilo? - Ovšem že ne. Zbožňuje tě.
Já to všechno tak babrám!
Gomezi, jak to děláš ty?
Jak bych mohl být jako ty? Jak bych mohl být tak světácký?
Dvoř se jí, obdivuj ji.
Dokaž, aby se cítila jako to nejvznešenější stvoření na zemi.
Ano. Tak se to dělá?
A jsme tady. Nosy máme napudrované.
Dokonalosti dosaženo.
Jsme ti nejšťastnější bratři na světě. Nezasloužíme si takové nádhery.
Nezasloužíme si takové oslnivosti.
To je pravda. Měli bychom mít ošklivé dívky.
A potom duch řekl: "A budu tě povždy strašit!"
Wednesday, ted jsi na řadě ty, pokračuj ve strašidelné povídce.
- Tohle je pitomé. - No, když to nedokážeš...
Příštího večera se duch vrátil do kabiny, ve které strašilo.
A řekl táborníkům,
"Protože žádný z vás ve mně nevěří, budu muset prokázat svou moc."
A když se táborníci příštího rána probudili,
všechny jejich staré nosy jim zase přirostly.
Ó, Festere, jak vy mě musíte nenávidět.
Cože?
Tady jste vy, zkušený muž světa.
- Jak vás musím nudit! - Nikdy!
Festere, než se dostaneme dále, musím se k něčemu přiznat.
Musím vám něco říct.
Jsem panna.
- Opravdu? - Ano.
A co je to?
To je někdo, kdo nikdy nepoznal fyzickou lásku.
Myslíte jako s jinou osobou?
V tom případě, Debbie, já se musím také k něčemu přiznat. Já jsem panic.
- Vy? Vy? - Ano.
Ale vy, s vaším krásným vzhledem, vaším šarmem...
- Ženy vás musí všude pronásledovat. - Dozorkyně v obchodech!
Ó, Festere! Vždy jsem snila o tom, že potkám někoho nedotčeného.
Někoho čistého, někoho přesně jako vy.
A potkáte ho.
A snila jsem o tom, že až ho potkám,
že budeme čekat až na naši svatební noc,
kdy se oddáme sobě navzájem, a přineseme tu nejvyšší oběť.
Kozla?
Až do této chvíle jsem nevěřila, že to je možné, ale já vás miluji, Festere Addamsi!
Opravdu?
Buďte ke mně krutě upřímný. Musím vědět, jaké city ke mně chováte vy.
Miluji vás, zbožňuji vás. Udělal bych pro vás cokoli.
- Zaplatil bych. - Festere!
Debbie!
- Podívej se na něj. - Tak pokojný.
Když jsem dnes večer pozoroval Festera a Debbie,
držel jsem jim palce. Doufal jsem.
- Já jsem se modlila. - Kéž by se do sebe zamilovali.
- Kéž by poznali štěstí. - Kéž by adoptovali.
Gomezi! Morticio!
Obrovská novinka! Něco nemožného, zázrak!
- Ta vyrážka? - Zmizela?
Jsem zasnoubený!
- Ten prsten. - Patřil naší matce.
Byla s ním pohřbená.
Pošta! Addams.
Barkley, Castleman, Calloway, Dexter, Donman, Edwards,
Evans, Finley, Fisher, Framingham.
- To ne! - Co je to?
- Něco nevyslovitelného. - Stalo se něco? Špatné zprávy?:
Ta nejhorší věc, která se kdy v historii stala.
- Strýc Fester se žení. - Svatba? Ale to je dobrá zpráva!
- S kým? - S chůvou.
Nepovídej! Já bych se zabila. Se služkou?
Určitě je to velmi milá žena.
Myslím si, že to je odporné!
Celá jejich rodina je jako nějaký podivný lékařský experiment.
Jsou jako lidi od cirkusu.
- Cos to řekl? - Táborníci! Skupinové objetí.
Wednesday.
Pugsley.
- Bude nás to objetí bolet? - My se neobjímáme.
Oni se jen stydí.
- My se nestydíme. Myjsme nakažliví.
Cítím tady nějaké napětí. Něco, co nepatří do Chippewy.
Ale to se vyřeší. Potřebují jen dobré kamarády, dobře se bavit,
a nějaký čas v Chatě harmonie.
Jak dlouho tady musíme zůstat?
Dokud nás nezlomí.
Užijte si to.
- Za co jsi tady? - Nechtěl jsem jezdit na koni.
- To je všechno? - A nechtěl jsem dělat ptačí budku.
- Proč ne? - Chtěl jsem si číst.
To rozhoduju já, ty brejláči!
- Rychle! - Už jdu.
- Kdo je tam? - Buď opatrný. Tetanus.
Tamhle jsou. Viděla jsem, jak se vykradli ven.
- Co to děláte? - Musíme nutně mluvit s naší rodinou.
Je to důležitější než letní tábor, než navazování nových přátelství?
Důležitější než sdílení?
Divím se ti, Joeli Glickere.
Musím se odsud dostat. Trpím alergiemi.
Tyjsi alergický? Na sluníčko, lukostřelbu a ruční práce?
- Ano. - Myslím, že by měli být potrestáni.
Potrestat, potrestat, potrestat...
Ne, ne! Nejsme tady, abychom trestali. Jsme tady, abychom inspirovali.
Víte, co naši malí kamarádi potřebují?
Co by mohlo úplně změnit jejich smutné a marné životy?
Co?
Přijď ku mně, Hospodine, přijď ku mně
Přiiď ku mně, Hospodine, přijď ku mně
Ó, Hospodine, přijď ku mně
- Debbie, byla jsi již všem představena? - Morticio!
Margareto.
- Toto je naše nevěsta. - Vítejte do naší rodiny.
Ani nevím, jak bych vyjádřila, co pro mě vstup do Addamsovy rodiny znamenal.
- Potkala jste již mého muže, bratrance To? - Bratrance To?
Jsme tak šťastni. A právě, když se narodil malý Pubert,
bylo nám požehnáno naším vlastním ranečkem radosti.
- Co. - Nic jsem neřekla.
Ne, to je přezdívka dítěte. "Co".
- Od porodníka. - Není rozkošný?
Měli jsme nabídky.
Protože onje prima chlapík
Což nikdo nemůže popřít
Vyjste ta nejlepší kupa kamarádů, kterou by si člověk mohl přát.
Jaká fantastická oslava!
A teď zlatý hřeb večera...
Chudák holka.
Lurchi, byla v dortu, než jsi ho upekl?
C'estla vie!
- Jsi opravdu alergický? - Skoro na všechno.
- Ne, nejsi. - Ale jsem.
Nemůžu jíst mléčné výrobky, nosit vlnu nebo pít fluoridovanou vodu.
Víš, co se stane, jestli maminka použije při praní avivážní prostředek?
- Co? - Zemřu.
- Kdejsi? - Tady.
- Kde? - U kostry.
Dostal jsem tvůj vzkaz uvnitř karbanátku.
- Potřebuju se tě na něco zeptat. - Na co?
Věříš v existenci zlých sil?
Znáš mou matku?
Můj strýc Fester se má co nevidět oženit s tou ženskou v bílé uniformě.
- S radioložkou? - S chůvou.
Ajá musím jít na svatbu. Mám povolení. Chceš jít se mnou?
Myslíš jako na rande?
- Ne. - Strašně rád.
Já, Fester Addams,
tímto prohlašuji svou neskonalou lásku.
Budu tě vždy zbožňovat.
Zasvětím veškerý svůj život jen a jen tvému štěstí.
Od této chvíle jsem tvůj věčný a pokorný otrok.
To je hezké.
Totéž.
Budete mít spolu nádherný život.
Ano, to budu.
Udělej to, drahoušku. Ať víme, kdo bude příští šťastná nevěsta.
- A ted se budeš muset vdát. - Tohle k ničemu nezavazuje.
Ty couro.
Základním předpokladem úspěšných líbánek na Hawaji
je romantická hudba.
Objednala jsem tuto kazetu z Time-Life.
5.000 nejromantičtějších melodií na světě.
Je to skvostné. Jak se to jmenuje?
Číslo 438.
- Tak tobě se líbí romantický život? - Zatím ano.
Já miluji romantický život.
- Festere, jak moc mě máš rád? - Miluju tě celou svou duší.
- Udělal bys pro mě cokoli na světě? - Cokoli.
- Zemřel bys pro mě? - Ano!
Slibuješ?
Cukrátko?
Zlatíčko?
Miláčku, já vím, že jsi nervózní. Já taky.
Já nejsem nervózní. Já se zlobím.
Kvůli té vaně?
- To byla nehoda. - Já vím.
- Já jsem v pořádku. - Já vím.
Už na to nemysli.
Neboj se. Pro mě je to stejně nové jako pro tebe.
- Opravdu jsi ještě nikdy neměl sex? - Nikdy.
Tak jak víš, jestli ho nemáme právě teď?
Budeme přesně jako Gomez a Morticia. Mysli si, že jsme doma u mě v pokoji.
Babička na konci chodby, a Lurch za dveřmi.
- Ó, můj Bože. - Prosím tě, co je ti? Co potřebuješ?
Jenom tebe, drahoušku.
Opravdu?
Festere, jsem připravena.
- Jenom jedna věc... - Gomez mi to už řekl. Nechichotat se.
- A žádné prstové loutky. - A...
Po našem milování nesmíme již nikdy vidět tvou rodinu.
- Cože? - Jinak by se mi to nemohlo líbit.
Nikdy bych se nemohla plně oddat.
Jen když již nikdy neuvidím svou rodinu?
Ano. Když si je představím v našem životě, nemohla bych nikdy dosáhnout... víš čeho.
- Nikdy? - Ty mě nemiluješ?
- Ovšem že ano. - Ty mě nechceš?
Chci.
Nikdy?
Ty kanče.
To je divné, že se Debbie a Fester ještě neozvali.
Už je to skoro týden. Že, ty klučino?
Podívej se na něj. Užil si příliš na té recepci.
Čerta je třeba vyhnat ďáblíkem:
- Výborně, Amando! - Děkuji.
Další!
"Milá Wednesday a Pugsley.
"Miluji vás velice, ale již se s vámi nemohu nikdy setkat."
Glickere, jsi na řadě!
Dobrý pokus!
"Až budete staří a velmi osamělí, tak to pochopíte.
"Líbá vás strýček Fester." S ním je konec.
Teď!
- Je to americký lysý orel! - Ale ti přece už vymřeli!
Teď už ano.
Paní Addamsová. Váš pohřební vůz, milostivá paní.
- Kde je tělo? - On je tamhle.
- Ale on je naživu. - Jako bych to nevěděla!
- Můžeme být spolu nějaký čas. - Navždy, cara mia.
- Co? Mluv anglicky! - Zlatíčko.
Jestliže mě má s tebou někdo vidět, musíme udělat nějaké změny.
Změny?
Buďte opatrní, je to kredenc.
Jsou to krásné věci. Jsou z katalogů.
Festere, pojď sem!
- Svědí to. - Nedotýkej se toho, dokud strup nezmizí.
Zlatíčko, myslíš, že tohle oblečení mi opravdu sedí?
- Ne. Ale o to právě jde. - Kam to máme dát?
Boudoir ve druhém patře. Opatrně.
- Já jsem její manžel. - Festere!
- Dej mi pusu. - Dej mi 20.
Dávejte pozor! To je lustr ve stylu královny Anny!
"Na Hawajije nádherně, kéž byste tu mohlibýt taky,
"a já se s vámi již nikdy nebudu moci vidět. P.S. Debbie vás pozdravuje."
Nechápu to. Celé týdny nic a najednou tohle!
Miláčku, pojď do postele! On to nemůže myslet vážně.
Udělal jsem něco nebo jsem něco řekl? Proč mnou můj bratr opovrhuje?
- Zbožňuje tě. - Já bych pro něj udělal cokoli.
Kdyby mě o to požádal, vyškrábal bych si oči!
Na jeho povel bych se plazil po břiše
přes žhavé uhlí a střepy skla.
- Proč čekat na povel? - Zbláznil se Fester?
To je jen něco přechodného.
Políbánková únava. Je to naprosto obvyklé.
- Pamatuješ na naše líbánky? - Ta úžasná zábavní plavba.
- Žádné telefony: - Žádné starosti:
Ani jeden člověk nepřežil.
Cara mia...
Tak ty mě i po všech těch letech shledáváš žádoucí?
- Ten starý řetěz a vězeňská koule. - Navždy!
Já pro ně dojdu.
Uzavírací slavnost bude už za dva týdny, a vy všichni víte, co to znamená.
- Uklidit chatky. - Modelovat z hrnčířské hlíny.
A kánoe, kánoe, kánoe!
Raději bychom měli už začít.
Podívejte se na tohle! Mám je! Schizouni a mnohonásobní vrazi!
Chybí mi jen Jack rozparovač a potom ten Zodiakový chlápek.
Podívej se semhle: Černá vdova.
Mohla by to být Debbie.
Alespoň tři bohatí manželé. Všichni mrtví.
- Vyměním to s tebou. - Za co?
Za Amy Fischerovou.
Každý rok zakončujeme náš tábor velmi mimořádnou prezentací.
Kniha, hudba a verše od... - .. Garyho Grangera!
Tento rok můj starý mozek vymyslel něco naprosto vzrušujícího.
Chci vzdát čest prvnímu Dni díkůvzdání.
Trvalo nám to dlouho, než jsme vybrali tu pravou herečku
pro hlavní roli Sáry Millerové, naší krásné a dobré poutnice.
A my jsme vybrali:
Amandu Buckmanovou!
A do rolí jejích poutnických kamarádek:
Lily, Jennifer, Tiffany, Missy, Michelle a Melissu.
A samozřejmě ne všichni mohou mít hlavní role.
Nesmíme zapomenout na naše bodré malé Chippewy:
na Mordecai, Yanga, Esther...
na Erma... Consuelu, lrwina a...
Pořád ještě nevím, jak to vyslovit. Jamil... Jama...
- Jamal. - No to je jedno.
A jako jejich vůdce v druhotné, ale neméně přesvědčivé roli Pocahonty...
Jestlipak uhodnete, koho jsme vybrali? Naši vlastní tmavovlasou vyvrhlici:
Wednesday Addamsovou!
Chceme vidět Debbie a Festera.
Slečno Debbie!
Debro!
Gomezi, kde to jsme?
Vypadá to povědomě. Samozřejmě, pekelná brána.
- Vítejte u mně doma. - Můžeme vidět mého bratra?
Ne, nechce vidět nikoho z vás. Ani tamto.
- Proč ne? - Protože je zamilovaný.
Je obalen do pavučinkového závoje naprosté ekstáze.
- A z duše vás nenávidí. - Ale proč?
Protože vy jste se tak stavěli na obdiv. Tu vaši velkou lásku.
Chovali jste se k němu jak k dítěti. Já jsem z něj udělala muže.
- Chci to slyšet z jeho vlastních úst. - Jeho ústa jsou zaneprázdněná.
- Chceš mluvit s těmito lidmi? - Debbie...
- Ne. Jděte pryč! - To není můj bratr!
- Je mi líto. - Tys ho zotročila.
Ty sis podmanila Festera nějakým zvláštním sexuálním kouzlem.
Respektuji to, ale můžeme ho prosím vidět?
- Ať vás to ani nenapadne. - Zašla jsi příliš daleko.
Vzala sis Festera. Zničila jsi jeho ducha.
Vzala jsi nám ho. Ale to všechno bych ti mohla odpustit.
- Ale Debbie... - Co?
Pastelové barvy.
Vypadněte z mého domu! Ať už jste pryč!
Jestli se tu ještě jednou ukážete,
nechám vás zavřít za to, že jste se snažili přijít na návštěvu.
- Je to tak, Fessie? - Ano, je!
Luxor, nexor, prorazit a spálit!
- Co to dělá? - To je jen kletba. Mějte hezký den.
Požaduji spravedlnost! Někdo se provdal za mého bratra.
- Ne! - Odvezla ho na Hawaj.
Nastěhovali se do velkého drahého domu,
kde se bez přestávky milují!
- Nemám rád, když se něco takového stane. - Okamžitě ji zatkněte.
- Koho? - Debbie, manželku mého bratra!
Svůdkyni z Waikiki.
Kdo jste, co jste? Kdo pohnul skálou?
Strážníku, musíte okamžitě vydat soudní obsílku.
- Věřím, že vlastní... - Gomezi, ne!
- .. Buicka! - Opusťte budovu. Okamžitě odejděte.
Nenuťte mě, abych volal bratrům Ringlingovým.
Copak se celý svět zbláznil?
Můj bratr je zajatcem vášně. Žádám spravedlnost: je mi odepřena!
Nepodřídím se, zvítězím. Znovu povstanu.
Jmenuji se Gomez Addams a viděl jsem zlo!
Viděl jsem hrůzu!
Viděl jsem bezbožné larvy,
jak se pasou v temných koutech lidské duše!
- Jsou na táboře. - Viděl jsem toto všechno, strážníku.
Ale až do dnešního dne jsem nikdy neviděl...
.. vás!
Napíchněte ho, pokutujte ho, uvařte ho. Teď hned!
Další.
Chtěla bych nový pas. Budu brzy odjíždět do ciziny.
- Pojedete sama? - Ano. Budu vdovou.
Šťastný, šťastný krocaní den
Přestane vám kručet vžaludku když uslyšíte děti zpívat
žeje šťastný krocaní den
šťastný, šťastný krocaní den budeme jíst jako Indiáni
Na den Bastilly a mysu Cod ve šťastný krocaní den
Jen se na ni podívejte. Amando, vypadáš naprosto skvěle!
Jsi ta nejkrásnější poutnice, jakou jsem kdy viděla.
Gary, pojd se sem taky podívat!
- Chytili jsme je u telefonní budky. - Volali jsme na FBI.
- Jejich strýc je v maléru. - A vyjste se opozdili na zkoušku úboru.
- Já nechci být ve slavnostním průvodu. - Ty se nechceš podílet na realizaci mé vize?
Vaše práce je pošetilá a nedostatečně dramatická.
Chybí vám smysl pro strukturu, pro charakter a pro aristotelskou jednotu.
Mladá slečno, váš odmítavý postoj mě již začíná nudit.
Všichni poslouchejte! Táborníci! Mám vynikající nápad.
Wednesday, Pugsley a mladý pan Glicker
prostě nějak nikdy nevstoupili do ducha Chippewy.
Stejně jako někteří jejich kamarádi.
- Není to smutné? - Je!
- Že se vám to nelíbí? - Ne, nelíbí!
- Že si přejete, aby zemřeli? - Ano!
Ne, to si nepřejeme. Ale jestlipak víte, co s nimi uděláme?
Uděláme z nich zářný příklad.
Ukážeme, že se všichni, ať jsou jakkoli podivní, bledí nebo baculatí,
můžou fantasticky bavit! Ať už chtějí nebo ne.
Co uděláte?
Ano, opravdu. Přesně tohle.
- Bambi. - Lassie, vrať se domů.
Malá mořská víla.
- Přestaň už. - On je jen dítě.
Neboj se. Dostaneme se odsud.
Ale... to jsou přece Disneyovky.
Horami zurčí tóny hudby
a zvuky písní zpívaných již tisíc let...
A oni věděli, že to bylo víc než tušení,
že tahle skupina musí se stmelit jak rodina
Tak se to dělá a tak jsme se stalipartou Bradyovou...
nikdy nejste daleko!
No, dobrý večer.
- Chtěla bys všem něco říct? - Ano.
A co by to tak asi bylo?
- Já nejsem plná elánu. - To je tedy naprostá pravda.
- Ale já bych chtěla být. - Opravdu bys chtěla?
Chci se smát, zpívat a tancovat a být Pocahontas přesně podle Garyho vize.
Miláčku, opravdu to myslíš vážně?
- Podívejte, jak je hezká. - Mám z ní hrůzu!
- Ano. - Jo.
Nepřibližujte se! Je velmi nemocný.
Moje děťátko!
Houser, černý mor a neštovice,
kosti, prach a brokovnice!
Prach a brokovnice!
On je vzdorovitý. Na kočky to funguje!
- Co teď budeme dělat? - Je to beznadějné?
- Tady to je. "Posedlost ďáblem u dítěte". - On je posedlý ďáblem?
"Varovné příznaky. Velké změny ve vzhledu a v chování.
"Tyto změny se mohou stát permanentními."
Permanentními? Ty zlaté kadeře?
- Ty růžové tvářičky? - Ten úsměv?
"Tyto změnyjsou výsledkem pohnutého rodinného života. Odluky..."
- Odluky! Máš na mysli... - Fester!
To děcko ví, že tady není něco v pořádku.
Pokud se Fester nevrátí, může dostat i dolíčky ve tvářích.
- V tomto domě nikdy! - Může tak zůstat navždycky!
Může z něj být... právník.
- Nemůžu to ani poslouchat! - Nebo ortodontista.
Mami, přestaň!
Nebo prezident.
Prosím tě! Snažně tě prosím, vezmi si mě místo něj!
Každé léto oslavujeme nějakou závažnou událost v americké historii.
A letos zobrazíme možná ten nejdůležitější den v naší společné historii:
první Den díkůvzdání!
Den pro kukuřici zvanou maize, což je původní indiánské slovo pro kukuřici,
den pro fantastickou krocaní večeři, a pro bratrství.
Tak tedy bílé maso a tmavé maso.
Tak do toho!
Jezte nás, je přece Den díkůvzdání
Jezte nás, je z nás hezký studený pult
Prohráli jsme, tak vzbuďte farmáře a
jezte nás, protože jsme úplně mrtví
Běloch nebo rudoch, z východu, severu či jihu
usekněte nám nohy a dejte si je do pusy
- Snězte mě! - Smaženého čigrilovaného
- Snězte mě! - Dříve domácí zvířátka, teď jsme potrava
Nebudeme čerství moc dlouho
Tak nás snězte, než dozpíváme tuhle písničku
Snězte nás, než dozpíváme tuhle písničku
Děkuji vám. Byla to nesmyslná tragedie.
Andílku, musím na chvilku odskočit.
Zapomněla jsem na šampaňské.
Naše třítýdenní výročí. Já tam dojdu.
Ne, ne. Ty už i tak moc pracuješ.
Já jen dám na stolek tvůj dárek.
Nedívej se!
Prosím tě, prosím tě! Co je to?
- Je to... provaz? - To nikdy neuhodneš!
- Je to pejsek na hraní? - Jen si počkej.
- Je to bomba. - Cože?
Já vím. Jen počkej na moje narozeniny.
Festere.
Chci se na tebe podívat.
Chci si tě přesně takhle pamatovat.
- Co tím myslíš? - Zlato! Bude se ti po mně stýskat?
Ale ty se přece hned vrátíš, ne?
Samozřejmě.
Já jsem tak šťastná, že jsme pozvali Chippewy na naši slavnostní večeři.
Pamatujte si, tito divoši jsou naši hosté.
Žádné jejich podivné zvyky nás nesmí překvapit.
Vždyť jim se konec konců nedostalo našich privilegií,
jako třeba dobrých škol, knihoven plných knih... šampónu.
Nazdar. Já jsem Pocahontas, děva kmene Chippewů.
- Indiánka. - Víc není třeba říkat.
A já jsem Běžící medvěd, snoubenec Pocahontasy... v té hře.
20 táců za letní tábor a on je nějaký pan Wů Wů.
Přinesli jsme zvláštní dar pro tuto hostinu.
Já jsem krocan. Zabijte mě.
Jak dobře vymyšlený dar!
Vy opravdu jste stejně civilizovaní jako my.
Kromě toho, že my nosíme boty a máme příjmení.
Vítejte k našemu stolu, naši noví primitivní přátelé.
Děkuji ti, Sarah Millerová. Jsi ta nejkrásnější žena, kterou jsem kdy viděla.
Tvé vlasy jsou barvy slunce. Tvá pokožka je jak čerstvé mléko.
- A všichni tě milují. - Přestaň! Posadte se.
- Počkej. - Cože?
Nemůžeme s vámi sdílet váš chléb.
- Becky, co se to děje? - Wednesday!
Vzali jste nám půdu, která nám podle práva patří.
Moji lidé budou nuceni žít v obytných přívěsech a v rezervacích.
Tvoji lidé budou nosit vesty a pít Whisky se sodou.
My budeme u silnice prodávat naše korále.
Vy budete hrát golf a vychutnávat teplé předkrmy.
Moji lidé budou mít bolest a ponížení, tvoji všechen luxus.
Bohové mého kmene pravili,
"Nevěřte poutníkům. A obzvláště ne Sáře Millerové."
Gary, ona mění slova.
A ze všech těchto důvodů jsem se tě rozhodla skalpovat.
A spálit tvou vesnici.
- Děti! - Přestaňte, ničíte můj text!
- On není na týmové hry. - On je jiný, ale kamarády potřebuje.
Potřebuje takovýhle kamarády?
Promiňte.
Zastavte je!
- Hej! Počkejte! Kolik je hodin? - 6.25.
Jejda, musím jít!
Počkejte tady. Mám výročí. Hned se vrátím.
- Tvůj manžel je šťastný člověk. - Neříkejte to!
Tak nashle.
Ale pane strážníku...
.. můj manžel byl v tom domě.
Všechno nejlepší k výročí, Debbie.
Pomoc! Pomoc!
Miláčku! Máš to šampaňské?
Stůj!
- Kočičko? - Chtěla jsem, aby to vypadalo jako nehoda.
Snažila jsem se ti ponechat důstojnost, ale kdepak.
- Cos to řekla? - Chci tě vidět mrtvého, a chci tvoje peníze.
Copak mě nemiluješ?
Znamená to, že ne?
Jestli tě miluju? Vždyť se na sebe podívej! Jsi jako zlý sen!
Tyjsi ten chybějící článek! Měli by tě studovat a ne tě ženit.
Ty jsi jedna velká, pitomá a divná věc.
Nemohla by tě milovat žádná žena zdravé mysli.
Věci!
Však já tě chytím a tu tvou ručku taky!
- Pojd se mnou. - Ne.
- Musím jít zpátky pro ostatní. - Jsi velmi statečný.
A musím se dívat, jak to všechno hoří. Ty jdi. Zachraň svého strýce.
- Asi tě už nikdy neuvidím. - Já vím.
Existují síly, které se nás snaží oddělit: Gary, Debbie, sedmá třída...
- Nikdy na tebe nezapomenu. - Opravdu ne?
Jsi moc divná.
Vždycky budeme mít dnešek. A ChippeWu.
A tohle.
- Co je to? - Amandino rovnátko.
- Cara mia. - Mon cher.
Tak jdeme!
Uhni!
Jděte z cesty!
"Podívali jsme se. A pak jsme viděli, jak vykročil na rohožku.
"Podívali jsme se a uviděli jsme ho.
"Kocoura v klobouku."
Líbí se ti to?
Když jen pomyslím, že moje vlastní dítě...
"Já vím, že je mokro, a že nesvítí sluníčko,
"ale můžeme se i tak bavit, a dobře bavit."
Ó, ne!
On žije.
Rychle! Je to Gomez!
Leť nízko, milý parádní voze,
přijel jsi, abys mě odvezl domů...
Moje dítě je nemocné a manžel mi umírá.
Ó, matko, co mám dělat?
No, černé šaty už máš.
- Gomezi! - Festere!
- Kde je Fester? - Je přímo tady, mon cher.
Jsem to já, Gomezi. Snažil jsem se být někým, kdo nejsem.
Žiju v hanbě. A na předměstí!
Ale ty přece patříš Debbie. Jsi její milostná hračka.
Jsi pan Debbie.
- Já jsem Addams! - Festere!
Strýčku Festere!
Děti!
Poslali jste nás do tábora.
Museli jsme tam zpívat.
Moje vlastní milovaná rodina.
Jak se mi po vás všech stýskalo.
Celá naše rodina je konečně zase pohromadě.
- Tři generace. Nad zemí. - Manželovi příbuzní!
Já nechci nikomu ublížit. Nerada někomu ubližuji.
Nemám ráda zbraně, bomby nebo elektrická křesla,
ale lidé prostě někdy nechtějí poslouchat. Tak musím užít přesvědčovací metody.
A diapozitivy. Moji rodiče, Sharon a Dave.
Štědří, milující. Ale milovali opravdu?
Jediné, co jsme kdy chtěla, byla Balerína Barbie v hezké růžové sukničce.
Moje narozeniny.
Bylo mi 10. A víte, co mi koupili?
Malibu Barbie!
- Malibu Barbie. - Ta hrůza.
Ta drzost.
To nebylo to, co jsem chtěla. To jsem nebyla já.
Já jsem byla balerína! Půvabná, jemná... Museli být zlikvidováni.
Můj první manžel, kardiochirurg.
Celý den. Infarkty, transplantace...
A co tvoje potřeby?
"Omlouvám se za večeři, Deb. Papež je nachlazen."
Sekera. To vyvolává vzpomínky.
Manžel číslo dvě, senátor.
- Miloval svůj stát a svou vlast. - A co Debbie?
"Promiň, Debbie. Letos žádný Mercedes. Musíme jít lidem příkladem."
Opravdu? Jen se podívejte na ten příklad!
Můj poslední manžel. Můj nebožtím manžel, Fester.
- Ten hlupák. - Ta mrtvola.
A jeho okouzlující rodina.
Vzali jste mě k sobě. Přijali jste mě mezi sebe.
Ale miloval mě byť jediný z vás? Opravdu miloval?
Ruce.
No dobře. Zabíjela jsem. Mrzačila jsem.
Ničila jsem jeden nevinný život po druhém.
Ale cožpak já nejsem lidská bytost?
Cožpak já netoužím, nemám bolesti či nenakupuji?
Cožpakjá si nezasloužím lásku?
A šperky?
- Adieu, mon cher. - Adieu, cara mia.
Debbie, pusť je. Vezmi si mě a moje peníze.
- Za to, co jsem udělal, si zasloužím zemřít. - Bohužel.
- Sbohem, všichni. Přejte mi štěstí. - Hodně štěstí!
Narozeninový večírek. Jaká radost!
A když si pomyslím, že jsem o toto všechno mohl přijít. Na co jsem to jenom myslel?
Na tělesný požitek.
- Strýčku Festere, stýská se ti po Debbie? - Někdy takhle pozdě v noci.
Vzpomínám, jak se ke ke mně vždycky otočila a řekla,
"Ježíši, Festere! Jdi zpátky k sobě do pokoje!"
Nejdeme pozdě?
Vůbec ne. Právě začínáme.
Doufám, že to nikomu nevadí. Přivedli jsme hosta.
Toto je naše nová chůva, Dementia.
Dementia. Jaké to je krásné jméno.
Znamená to "šílenství".
Já se jmenuji Fester. Znamená to "hnít".
Přípitek.
Na báječné záhady života. Na to, co váže rodinu dohromady.
Na radost a smích... na zabití!
Souhlasím, souhlasím!
Na drahé přátele.
Na nové přátele.
Na mládí.
- Jak vypadám? - Znepokojivě.
- Na vášeň. - Na ráj.
- Na bolest. - Dnes večer.
Udělejte místo pro oslavence.
Věci, uděláš nám tu čest?
Tvoje rodina je velmi zajímavá.
Tvoji rodiče si jsou tak oddáni.
Wednesday, myslíš, že možná jednou
by ses třeba chtěla vdát a mít děti?
Ne.
Ale kdybys potkala toho pravého muže, který by tě uctíval a zbožňoval?
Který by pro tebe udělal cokoli, který by byl tvým oddaným sluhou?
- Co bys potom udělala? - Litovala bych ho.
- Chudák Debbie. Byla nemocná. - Nebyla nemocná.
- Byla nedbalá. - Co tím myslíš?
Kdybych já chtěla zabít svého manžela, tak bych to udělala. A nechytili by mě.
- Jak? - Vystrašila bych ho k smrti.
Ne, to bys neudělala.
Je nám všeho opravdu líto, Debbie. Přejeme ti jen to nejlepší.
České titulky: Jana Carlisle