Podpořte nás a staňte se VIP členem bez reklam skrze www.OpenSubtitles.org
Bylo nebylo, v nádherném zámku
v odlehlém koutě Francie žil krásný princ.
I přesto, že dostal vždy vše, po čem zatoužil,
byl bezcitný a sobecký.
Pane, je čas.
Za daně poddaných si zaplnil palác nejvybranějšími věcmi.
Utři to.
A večírky nejvybranější společností.
Jaká božská kombinace.
Spojení hudby, půvabu a krásy.
Každá dívka chce úzkostlivě zazářit.
Aby dostala alespoň malou šanci,
být pro něj jedinečnou.
Jaký to obraz.
Jaká dech beroucí podívaná.
Každý princ i pes se baví.
A já budu zpívat s vášní a vervou.
a nestarat se o svět tam venku.
Jednu noc přišel na zámek nečekaný host,
hledající přístřeší v kruté bouři.
Na oplátku byla princi nabídnuta růže.
Znechucen jejím vzhledem, princ poslal ženu pryč.
Princ byl varován, aby na vzhled příliš nedával.
Protože krása se většinou skrývá uvnitř.
Když ji odmítl podruhé, tvář staré ženy zmizela.
Aby odhalila tvář nádherné čarodějky.
Princ prosil za odpuštění.
Ale bylo příliš pozdě.
Viděla, že v jeho srdci není ani trochu lásky.
Chipe!
Jako trest jej proměnila v ohyzdného netvora.
Zaklela také hrad a všechny, kdo v něm žili.
Dny se změnily v roky
a svět na prince a jeho služebnictvo zapomněl.
Čarodějka vymazala jejich milovaným všechny vzpomínky.
Ale ona nabídnutá růže, byla skutečně kouzelná.
Pokud by se naučil milovat jinou bytost a jeho city by byly opětovány,
dokud nespadne poslední lístek růže,
kletba by byla zlomena.
Pokud ne, zůstane netvorem na věky věků.
Jak roky plynuly, princ propadl zoufalství
a ztratil veškerou naději.
Kdo by mohl milovat netvora?
Městečko je jako tichá vesnice.
Každý den je úplně stejný.
Malé město, plné malých lidí,
kteří se probouzejí
do nového dne.
Bonjour.
A jako vždy tam jde pekař s plným tácem.
Stejným chlebem na prodej.
Všechna rána tak stejná, rána která očekáváme
v našem malém městě.
Dobré ráno, Bello.
Dobré ráno, monsieur.
Ztratil jste zase něco?
Pravděpodobně ano. Jen nevím co.
Určitě mě to později trkne.
Kam máš namířeno?
Jdu jen vrátit knížku. Je to román o dvou milencích.
Asi pěkná nuda.
Tam jde ta zvláštní holka.
Jen ztracená duše, copak to nepoznáte?
Nikam moc nezapadá. Má pořád jen hlavu v oblacích.
Velmi zvláštní holka, ta Bella.
Bonjour, hezký den, jak se má vaše rodina?
Bonjour, hezký den, jak je vaší ženě.
Potřebuju šest vajec. Máte to předražené.
Musí tu být víc než tenhle maloměstský život.
Jestlipak to není náš jediný knihomol.
Kam si vycestovala s touhle?
Dvě města ne severu. Vůbec se mi nechtělo vracet.
Máš nějaká další místa?
Obávám se, že ne. Ale klidně si znovu přečti ty, co se ti líbily.
Děkuju.
Díky tvojí knihovně je náš malý koutek světa o dost zajímavější.
- Bon voyage. - Na viděnou.
Támhle jde ta zvláštní holka.
Jestlipak to má v hlavě v pořádku.
Ahoj.
Ten její zasněný pohled s nosem v knihách.
Nemůžeme tu naši Bellu pochopit.
Není tohle úžasné?
Tohle je má oblíbená část.
Protože tady
potká krásného prince.
Ale to zjistí až v kapitole tři.
Není divu, že jí říkají kráska.
V kráse tu nemá konkurenci.
Možná má hezkou fasádu, ale jinak je divná.
- Je jiná než ostatní. - Není jako my.
Není jako my, ta naše Bella.
Podívej se na ni, LeFou. Má budoucí žena.
Bella je ta nekrásnější dívka ve vesnici.
Jinými slovy, nejlepší.
Ale ona je tak sečtělá.
A ty jsi spíš... Sportovec.
Já vím. Je stejně hašteřivá jako krásná.
Přesně. Kdo ji potřebuje, když máš nás.
Ano, ale od války mám pocit, že mi něco chybí.
A ona jediná mi dává ten pocit...
Je ne sais quoi?
Nevím, co to znamená.
Od okamžiku, kdy jsem ji poprvé uviděl.
Řekl jsem jí, jak je úžasná, a zamiloval se.
V tomhle městě se jen ona
rovná mé kráse.
Takže jí jedinou si vezmu za ženu.
Gaston, jaký hezoun.
Monsieur Gaston, je tak úžasný.
Ukradl mi srdce, těžko se mi dýchá.
Tak vysoký, silný a krásný...
To se nikdy nestane, dámy.
- Bonjour. - Dobrý den.
- Tomuhle říkáte slanina? - Jaké dobré hrozny.
- 10 yardů. - 1 libru.
- Jen si dojdu pro nůž. - Jen projdu.
- Ten chleba je okoralý. - To je nějaká chyba.
Musí tu být víc než tenhle maloměstský život.
Jen sledujte, jak si vezmu Bellu za ženu.
Ta holka je zvláštní ale jedinečná.
Naše podivínská mademoiselle.
Je škoda, že mezi nás nezapadá.
Je opravdu zvláštní. Nádherná a zvláštní.
Opravdu zvláštní holka.
Naše Bella.
Dobré ráno, Bello.
Máš to ale zajímavou knihu.
Ty si ji četl?
Ne tuhle. Ale víš jak, knihy.
Na tvůj stůl. Co kdybych k vám přišel na večeři?
Promiň, dneska ne.
Moc práce?
Ne.
Tak, jak to šlo?
Úžasně. Nejsladší kořist je ta, o kterou musíš bojovat.
To proto mě tak přitahuje. Nedělá ze sebe hlupačku, jen aby mě oslnila.
Jak bys to nazval?
Důstojnost?
To dělá věci hned zajímavější, že?
Jak může chvíle trvat věčně.
Jak to, že některé příběhy žijí věčně.
Je to láska, které se musíme držet.
I když to někdy není jednoduché.
Někdy najdeme štěstí.
A sám čas se zastaví.
Láska přežívá v našich srdcích.
A vždy bude.
Bello.
Mohla bys mi pomoct...
Děkuju.
A taky potřebuju. Ne.
Ne.
Vlastně jo. Potřebuju tohle. Děkuju.
Tati, myslíš si, že jsem divná?
Divná?
Moje dcera a divná? Kdes na to přišla?
Lidi to říkají.
Tohle je malá vesnice.
Lidé tu jsou úzkoprsí.
Ale malá znamená bezpečná.
V Paříži jsem znal ženu, která stejně jako ty
přeskočila svou dobu.
Byla jiná.
Lidé se jí vysmívali.
Až do dne, kdy zjistili, že chtějí být jako ona.
Prosím, řekni mi o ní ještě něco.
Tvá matka se ničeho nebála.
Ničeho.
Co bys chtěla přivézt?
Růži. Jako tu z obrázku.
Tohle chceš každý rok?
A každý rok ji přivezeš.
V tom případě ti dovezu další.
Slibuji.
Měj se, tati.
Měj se, Bello.
Tak pojď, Philipe.
Cestu už znáš.
Uvidíme se zítra.
Zítra s růží.
Opatruj se.
Co to dělá?
Pere prádlo.
Pojď.
- Modrý ptáček. - Který létá přes
temný hvozd.
To bylo úžasné.
Co to u všech svatých děláš? Učit další dívku číst?
To nám snad jedna nestačí?
Něco musíme udělat.
Jsi ta nejúžasnější bytost, kterou jsem kdy spatřil.
Nikdo si tě nezaslouží. Ale vím, kdo by možná mohl.
Doufám, že neruším.
- Co je, LeFou. - Jistá dáma je v nesnázích.
Čas být hrdinou.
Ještě jsem s tebou neskončil.
Ani já.
Bello. Slyšel jsem, že si měla potíže s ředitelem.
Můžu ti dát malou radu o vesničanech?
Nevěří lidem, co chtějí věci měnit.
Jen jsem učila dítě, jak číst.
Jediné děti, o které by ses měla starat, jsou tvoje vlastní.
Nejsem připravená mít děti.
Možná si ještě nepotkala správného muže.
Tohle je malá vesnice, Gastone. Potkala jsem je všechny.
Možná by ses měla podívat znovu.
Někteří z nás se změnili.
Gastone, nikdy bychom spolu nebyli šťastní.
Nikdo se nemůže tolik změnit.
Bello, víš, co se stane starým pannám
v téhle vesnici, když přijdou o otce?
Žebrají na ulici.
Takhle to tu chodí, Bello.
A pro prosté lidi jako my to lepší nebude.
Možná jsem prostá holka, ale nejsem hloupá.
A nikdy si tě nevezmu, Gastone.
Promiň.
Umíte si to představit? Já, ženou toho hulvátského šaška?
Madam Gaston, copak mu to nedochází?
Madam Gaston, jeho malá ženuška.
Ne pane, já ne. To vám garantuju.
Já chci mnohem víc, než tenhle maloměstský život.
Chci zažít dobrodružství někde tam v dálce.
Nic si nepřeji víc.
A jednou bych snad mohla
potkat někoho, kdo by to pochopil.
Chci mnohem víc,
než si umí představit.
Ty stromy jsou úžasné. Jen kdyby mi byly povědomé.
Ty asi víš, kde jsme. Protože já ne.
V pořádku, Philipe.
Můžeme jít tudy.
Tak pojď. Doprava.
Jedna cesta se uzavře, druhá se otevře.
Jen pomalu, hochu.
V červnu?
Opatrně, klouže to.
Jeď.
No tak.
Běž, Philipe.
Philipe!
Hodný kluk.
Běž hochu.
Philipe, zachránils mi život.
Dobrá práce.
Budou si muset sehnat večeři někde jinde.
Podívej, mají tam oheň.
A vodu. Už jsme v bezpečí, starý příteli.
Jdu pozdravit pána domu.
Ať už je to kdokoli.
Dobrý večer. Děkuji.
Děkuju.
Haló.
Omlouvám se, že vyrušuju.
Jsem cestoval, jen hledám přístřeší před bouřkou.
Omlouvám se, že vyrušuji.
Je někdo doma?
Někdo vzhůru?
Musel v lese ztratit cestu.
Zmlkni.
Promiňte?
Nádherné.
Neobyčejné.
- Má dobrý vkus. - To mluvil o mně.
Ať jste kdekoli.
Jen se ohřeju u ohně.
To je lepší. Mnohem lepší.
Děkuju.
Máma říkala, že se nesmím hýbat. Prý to vypadá strašidelně.
Promiňte.
To je v pořádku.
Ani nevím, jak vám poděkovat za vaši pohostinnost.
Přeju vám dobrou noc.
Rychle, jeď.
Počkej.
Růže. Už bych málem zapomněl.
Slíbil jsem Belle růži.
Philipe?
Co se stalo?
Kde je táta? Vem mě za ním.
Podívej, Cogsworthe. Nádherná dívka.
Ano, vidím. Ztratil jsem ruce, ne oči.
Ale co když to je ta, co má zlomit kletbu.
Kdo to řekl?
Kdo je tam?
Otče?
Tati, jsi to ty?
Bello? Jak si mě našla?
Máš ledové ruce. Musíme tě dostat domů.
Musíš okamžitě odejít. Tenhle hrad je živý.
Jdi, než tě najde!
Kdo?
Kdo je tam?
Kdo jsi?
Kdo jsi ty?
Přišla jsem za otcem.
Tvůj otec je zloděj.
- Lháři. - Ukradl růži.
Já o tu růži požádala. Potrestej mě, ne jeho.
Ne, bylo by to navždy.
Zřejmě to tu tak chodí, když trháš kytky.
Doživotí za růži?
Mně se pro jednu dostalo prokletí.
Nuže. Pořád tu chceš zůstat namísto otce?
Vyjdi na světlo
Vyber si.
Bello, tohle ti nedovolím.
Už jsem ztratil tvou matku. Tebe už neztratím.
Teď jdi.
Dobrá, tati. Odejdu.
Chci jen minutu na rozloučení.
Jsi tak bezcitný, že ani nedovolíš dceři, aby se rozloučila s otcem?
Minuta z věčnosti?
Až se ty dveře zavřou, zůstanou zavřené na věky.
Měla jsem být s tebou.
Bello, poslouchej mě. Bude to v pořádku.
Teď jdi a žij svůj život.
A na mě zapomeň.
Všechno, co jsem, je díky tobě.
Mám tě rád, Bello.
- Neměj strach. - Taky tě mám ráda, tati.
Nemám strach.
A uteču, slibuju.
Cože?
Takže tu zůstaneš místo něj?
- Je to můj otec. - Je to hlupák.
A ty také.
- Bello. - Tati.
Neubližuj mu. Tati.
Vrátím se. Slibuju.
Omlouvám se za vyrušení, mademoiselle.
Přišel jsem vás doprovodit do vašeho pokoje.
Mého pokoje?
- Ale já myslela. - Copak?
"Až se ty dveře zavřou, zůstanou zavřené na věky."
Vím, někdy příliš dramatizuje.
Zdravím.
Jste velmi silná. Toho se tu cení.
- Co jsi zač? - Jsem Lumiere.
A umíš mluvit?
Samozřejmě, že umí mluvit. Nedělá taky nic jiného.
Lumiere, jako správce domu ti přikazuju, abys ji zavřel zpět.
Co bys chtěl být po zbytek života, Cogsworthe?
Mužem nebo hodinami?
Připravena, dámo? Věř mi.
Nesmíte dát na první dojem. Doufám, že jsme vás nevylekali.
Proč bych měla být vylekaná? Mluvím se svíčkou.
Candelabra, prosím. V tom je rozdíl.
Jsem k vašim službám.
Nyní je palác i váš domov, můžete jít kamkoli chcete.
Až na západní křídlo. Které vlastně nemáme.
Proč? Co je ve západním křídle?
- Nic, jen cetky. - Cetky.
- Nic jiného. - Jo.
Tudy prosím. Do východního křídla.
Nebo, jak tomu říkám, jediné křídlo.
Opatrně. Silvuple.
Vítej ve svém novém domově. Je to skromné, ale pohodlné.
Je to nádherné.
Samozřejmě. Pro našeho hosta jen to nejlepší pokoj.
Hosty jsme nečekali.
Těší mě, mademoiselle.
Za chvíli to tady bude jako ze škatulky.
Ten tvůj plán je nebezpečný.
Dal bych vše, abych tě mohl znovu políbit, Plumette.
Ale ne drahoušku, už si mě jednou spálil.
Musíme být silní.
Jak mám být silný, když jsem vedle tebe tak slabý.
To je tady vše naživu?
Dobrý den, jak se jmenujete?
To je kartáč.
Žádný strach. To je jen vaše skříň.
Představuji madame Garderobe.
- Výtečná zpěvačka. - Pokud vydržela neusnout.
Potřebuju si na chvíli zdřímnout.
Potřebujeme někoho oháknout.
Konečně. Žena. Krásné oči,
hrdý obličej.
Perfektní kandidátka.
Najdu ti něco hodné princezny.
Já ale nejsem princezna.
Nesmysl. Podívejme se, co je v šuplících.
Jak trapné.
Docela se mi to líbí.
Pozdravujte maestra.
Představ si, LeFou. Stará chaloupka.
Můj úlovek se peče na ohni.
Malí caparti pobíhají kolem, zatímco mi má žena masíruje
mé unavené nohy.
A co na to Bella? Nikdy si tě nevezmu, Gastone!
Víš, jsou tu i jiné holky.
Velcí lovci neztrácejí čas s králíky.
Trápí mě, takhle tě vidět, Gastone.
Tak ztrápeného a smutného.
Každý chlap tady by chtěl být jako ty.
I se všemi tvými chybami.
Ve městě není obdivovanějšího.
Jsi oblíbenec všech.
Jsi pro všechny velká inspirace.
A není těžké uhádnout proč.
Nikdo není mazaný jako Gaston.
Nikdo není rychlejší než on.
Nikdo nemá silnější krk.
Nikdo tu není takový chlap.
Perfektní kus chlapa.
Zeptej se Toma, Dicka nebo Stanleyho
a oni ti řeknou, v čím týmu by chtěli být.
Kdo umí hrát
- šipky jak Gaston. - Kdo láme srdce jak Gaston.
Kdo je víc jako on.
Přiznávám, má přítomnost je zastrašující.
Jaký to chlap, ten Gaston.
Potřeboval jsem povzbudit. Děkuji LeFou.
Tebe se přece povzbuzuje tak snadno.
- Přehnal jsem to? - Jo.
Nikdo nebojuje jako Gaston.
Nezhasíná svíčky jak Gaston.
V boji nikdo nekousá jak Gaston.
Při lovu se plížím za svou kořistí
a všechna lovná zvěř se začne modlit.
První střelu mířím na játra.
A pak střílím zezadu.
- Je to fér? - To mě nezajímá.
Nikdo nestřílí jako Gaston, nikdo není chytrý jako on.
Nikdo neplive tak jak Gaston.
V plivání jsem velmi dobrý.
10 bodů pro Gastona.
Děkuji.
Když jsem byl kluk, snědl jsou čtyři tucty vajec
Abych se stal silnějším.
A teď, když jsem velký, jím pět tuctů vajec,
takže jsem silný jako býk.
- Kdo má mozek. - Jak Gaston.
- Kdo nás baví. - Jak Gaston.
Nikdo vás nerozveselí tak jak Gaston.
Paroží je má
oblíbená výzdoba.
Řekni to znovu.
Kdo je ten muže mezi muži.
Kdo je mužem úspěchu? Nevíte? Hádejte!
Je elegán a krasavec...
Ve městě je
jen jeden takový muž.
A jeho jméno je G-A-S
T, asi je tam ještě jedno T.
Právě jsem si vzpomněl, že jsem negramotný.
A že jsem to nikdy před tím nemusel hláskovat nahlas.
Gaston!
LeFou, jsi nejlepší.
Jak to, že tě ještě žádná neuhnala?
Prý jsme moc přilnavý. Ale moc to nechápu.
Prosím, někdo.
Pomozte mi. Musíte mi pomoct.
Dostal Bellu. Je zavřená v kobce.
- Kdo ji dostal? - Netvor.
Obrovská, strašidelná bestie.
Život mojí dcery je v ohrožení. Proč se smějete? Není to vtip.
Jeho hrad je skrytý v lese.
Je tam pořád zima.
Zima v červnu?
Bláznivý, starý Maurice.
Poslouchejte. Ten netvor je skutečný.
Chápete to?
To mi tu nikdo nepomůže?
Já ti pomůžu, Maurici.
Opravdu?
Přestaňte si z něj okamžitě utahovat.
Kapitáne, děkuji.
Neděkuj mi, Maurici. Vem nás k tomu netvorovi.
Pojďte.
Mami, na hradě je dívka.
Ano, Chipe. To už víme.
Jaký čaj má ráda?
Bylinkový, čínský, heřmánkový, mám takovou radost.
Opatrně, nebo si zlomíš ouško.
Hotovo, paní Potts.
Jen klid. Mluvit budu já.
Chystáte jí večeři.
Mysleli jsme, že byste společnost ocenil.
Pane, jen vás chci ujistit, že já s tím nemám nic společného.
Chystat jí večeři, oblíkat ji.
Dát jí pokoj v západním křídle.
- Dali jste jí pokoj? - On jí dal pokoj.
Ta holka může zlomit kletbu. Večeře by na ni mohla udělat dojem.
Dobrý nápad, Cogsworthe.
To je ten nejsměšnější nápad, který jsem kdy slyšel.
Dělat dojem na vězně.
Musíte to aspoň zkusit, pane. Každým dnem ztrácíme svou lidskost.
Je do dcera zloděje. Jaká pak asi bude ona?
Nemůžete soudit lidi podle jejich otců.
To snad víte.
Povečeříš se mnou?
To není žádost.
Jemně pane, ta dívka ztratila otce
a svobodu v jeden den.
Ta chudinka je pravděpodobně vyděšená k smrti.
Přesně.
Jen minutku.
Vidíte, je tam? Pamatujte, buďte jemný.
- Milý. - Okouzlující.
- Zdvořilý. - A až otevře ty dveře.
Usmějte se.
No tak, chci vidět ten úsměv.
Ale ne.
Chceš se mnou povečeřet?
Uvězníš mě tu a teď se mnou chceš večeřet?
Zešílels?
Ztrácí kontrolu.
Bože.
- Řekl jsem ti, ať se mnou povečeříš. - A já ti řekla ne.
Kolik je?
Co se to děje?
Raději tu vyhladovím, než bych s tebou večeřela.
Tak ať je po tvém.
Jen si vyhladověj.
Pokud nebude jíst se mnou, pak nebude jíst vůbec.
Hlupáku.
Takhle s námi mluvit nebudete.
Příliš pozdě?
Tentokrát jsem se mu chtěl postavit.
Pane, vy jste se vrátil?
- Velmi vtipné. - Dostal jsem tě.
Ukaž mi tu dívku.
Spadl další plátek.
Lumiere, narostla mi další tři pírka.
Vím, drahá. Za chvíli ze mě bude jen kov.
A je to tu zas.
Uklidněte se.
Pořád máme čas.
Budu někdy zase normální kluk?
Samozřejmě, Chipe. Jednou opět uvidíš slunce.
Postarám se o to.
Řekla jsem ti, abys mě nechal být.
Nebojte se, drahá. To je jen paní Potts.
Jste skutečně nádherná.
Ráda vás konečně poznávám.
Bude to dlouhá cesta.
Posilněte se, než půjdete.
Většina problémů se zdá být
méně složitá po šálku čaje.
Jen pomalu, Chipe.
Rád vás poznávám.
Chcete vidět trik.
Chipe.
To, co jste udělala pro otce, bylo velmi statečné.
Ano, všichni si to myslíme.
Bojím se o něj. Nikdy nebyl sám.
Hlavu vzhůru, drahá. Ono se to nějak vyvrbí.
Večeře vám určitě zvedne náladu.
Ale on řekl: Pokud nebude jíst se mnou, pak nebude jíst vůbec.
Lidé říkají ve vzteku různé věci.
Je na nás, jestli je poslouchat nebo ne.
- Jdete, drahá? - Jen jdi.
Už jdou. Všichni se připravte.
Jestli pán zjistí, že je něco špatně, bude vinit mě.
A o to se postarám.
Ale viděls ji? To je ona!
Aby byla kletba zlomena, musí se do sebe zamilovat.
Což se nestane, pokud bude zavřená v pokoji.
Tady si to vynechal.
- Nikdy ho nebude milovat. - Většinou máš pravdu.
Tentokrát se mýlíš. Narovnej se.
Je čas zářit.
Nemám žádnou chuť, ale určitě je to vynikající.
Všichni do práce.
Jen potichu.
Samozřejmě, co by to bylo za večeři bez hudby?
Hudby?
Maestro Cadenza, jste připraven?
Je to už nějaký čas, co jsem vystupoval.
Už ani téměř nevím jak.
Další klávesa.
Maestro, nahoře je vaše žena.
Počítá s vámi, že nám pomůžete zlomit kletbu.
Budu tedy hrát i přes tu bolest.
Maestro, jen tichou hudbu, prosím.
Potichu, jistě.
Nějaké další fádní požadavky na mé umění?
- Ne, to je vše. - Tady jsi, drahá.
Ma chere mademoiselle.
Je mi nesmírnou ctí vás tu dnes přivítat.
Tady.
A teď se prosím uvolněte.
Přisuneme židli.
Jídelna hrdě představuje.
Vaší večeři.
Jste naším hostem.
Jste naším hostem, jen otestujte naše služby.
Připevněte si ubrousek
a my se postaráme o zbytek.
Polévka du jour, horké předkrmy.
Žijeme jen abychom sloužili. Zkuste to šedé.
Je to vynikající. Nevěříte? Zeptejte se nádobí.
Mohou zpívat, mohou tančit. Jsme přece ve Francii.
Jídlo je tu prostě nejlepší.
Jen si otevřete menu.
Jen se podívejte, a pak budete naším hostem.
Naším hostem.
Hovězí ragú, sýrové souffle,
koláč a puding en flambe.
Připravené a servírované s citem. V našem kulinářském kabaretu.
Jste sama a vystrašená.
Ale hostina už je připravená.
Nikdo nesmutní ani si nestěžuje,
zatímco příbory nás baví.
Říkáme vtipy, předvádíme triky.
S mými přáteli.
A vše je perfektní.
Na to se vsaďte.
No tak zvedněte číši.
Zasloužíte si být
naším hostem. Trápení a žal,
to je nejlepší zajíst jídlem.
Buď naším hostem.
Život je plný stresu.
Pro sluhu, který nemá komu sloužit.
Bez toho nemá jeho život cenu.
Všechny ty staré dobré dny, kdy jsme byli užiteční.
Jsou najednou pryč.
Příliš dlouho tu jen rezavíme.
Potřebujeme víc než jen oprášit.
Potřebujeme šanci se ukázat.
Většinu dne se jen poflakujeme po hradě.
Ochablí, fádní a líní.
A teď si zde a vše je jiné.
Je tu host.
Díky Bohu, konečně.
Víno konečně teče. Ubrousky jsou přežehleny.
K dezertu chce čaj.
S tím nemám žádný problém.
Zatímco se šálky připraví.
Já se postarám o horký čaj.
Pořádně se nahřeju.
Snad to není flek? Utři to.
Chceme přece udělat dojem.
Máme ještě hodně práce.
Jednu nebo dvě kostky?
Pro tebe, našeho hosta.
Je náš host.
Tvé přání je nám rozkazem.
Jsou to roky, co jsme měli hosta.
Jsme z toho celý pryč.
Tvé chutě a přání,
vše chceme potěšit.
Zatímco svíčky ještě hoří.
Nech nás o tebe postarat.
Chod po chodu,
jeden po jednom.
Doku neřekneš, že máš dost.
Pak ti budeme zpívat, dokud neusneš.
Dnes si natáhneš nohy.
Ale teď se pojďme najíst.
Jsi naším hostem.
Buď naším hostem.
Puding?
Všichni tady jsou na mě tak hodní.
Jste tu určitě v pasti jako já.
To jste nikdy nechtěli utéct?
Pán není tak strašný, jak se zdá.
Někde hluboko uvnitř.
Je jen princ, muž, který chce být zachráněn.
Lumiere říkal něco o západním křídle.
To tě nemusí trápit. Honem do postele, drahá.
- Dobrou noc. - Sladkou noc.
Rovnou do postele.
Co tu pohledáváš?
- Co si s tím dělala? - Nic.
Neuvědomuješ si, co si mohla způsobit?
Mohlas nás všechny zničit. Vypadni odsud.
Běž.
Šach mat. Zase jsem vyhrál
Zase si podváděl.
Mademoiselle? Co to děláte?
- Padám odsud. - Stůjte.
Zastavte ji.
Nenechte ji odejít.
Zastavte ji. Nech to být.
Teď ne, kluku.
Ale ne.
Prosím nechoďte. Je to nebezpečné.
Musíš mi pomoct.
Musíš se postavit.
Jedeme určitě správně.
Jdou slyšet vlci. Takže jsme blízko.
To už stačí.
- Otočíme to zpět. - Zastav, to je ono.
- Co? - To je ten strom.
Jsem si jistý. Byl zničen bleskem.
Ale teď je znovu srostlý.
Pravděpodobně dílo nějaké magie. Nebo něčeho jiného.
To se vážně chceš přiženit do téhle rodiny?
K hradu je to tudy. Ne.
Tudy, ne.
Tudy, definitivně tudy.
Už mám toho dost.
Kde je Bella?
- Má ji netvor a ona... - Netvoři neexistují.
Nebo mluvící šálky. Nebo magie.
Ale vlci, omrzliny a vyhladovění, ty jsou skutečné.
Hluboký nádech, Gastone.
Pojďme se vrátit do vesnice.
Jsem si jistý, že Bella už chystá výtečnou večeři.
Proč mi teda pomáháš, když si myslíš, že lžu.
Protože si chci vzít vaši dceru.
Pojďme domů.
Bella není doma. Je s...
Jestli ještě uslyším něco o netvorovi, nechám tě tu vlkům.
Přestaň, Gastone. Mysli na něco hezkého.
Mysli na válku. Krev, exploze, bezbranné vdovy.
- Vdovy. - Ano.
To je ono.
Maurici, prosím odpusť.
Takhle se přece s budoucím tchánem nemluví.
Budoucí tchán?
Ty si nikdy mou dceru nevezmeš.
Tušil jsem to.
Když mi nedá požehnání, tak mi pak stojí v cestě.
Jakmile si s ním poradí vlci, nezbyde jí nikdo jiný než já.
Není tu snad jiná alternativa?
Méně krutá?
Jdeš?
Jeď.
Bolí to.
Kdyby ses tak nevrtěl, tolik by to nebolelo.
Kdyby si neutekla, nic z toho by se nestalo.
Kdyby si mě nevyděsil, tak bych neutekla.
Nemělas být v západním křídle.
Ty by ses měl naučit ovládat svůj hněv.
Zkus si odpočinout.
Děkujeme, slečno.
Jsme vám vděční.
Proč vám na něm tak záleží?
Starali jsme se o něj celý jeho život.
Ale on vás nějak proklel.
Proč? Nic jste neudělali.
V tom máte docela pravdu.
Když pán ztratil svou matku.
A péči o něj převzal jeho krutý otec,
aby ho vychoval k obrazu svému,
neudělali jsme nic.
Nechte ho spát.
Slunečné dny.
Kdy můj život sotva začal.
Dokud mé dny neskončí.
Tě nikdy neopustím.
Zahraji ještě někdy
své drahé refrén?
To už mi navždy zůstaneš z dosahu,
z dosahu mých rukou?
Všechny ty slunečné dny.
Co bych dala za to, znovu prožít jen jeden.
Dobrou mami.
Vrátit to špatné.
A přinést zpět světlo.
Mohla bych zpívat.
O bolesti těchto temných dnů.
O naší kletbě.
Stále ale zpívám o kráse v nás.
- Zpívám o ní i dnes. - Jak uprostřed toho všeho utrpení
může být tolik lásky a naděje?
Byla jsem nevinná a sebejistá.
Teď jsme moudřejší, ale nejistější.
Nemohu se vrátit do svého dětství.
Kdy mě chránil můj otec.
Cítím, jak se ve mně něco mění.
Jsem silnější, ale stále nejsem svobodná.
Ty slunečné dny
se vrátí. Nesmíme přestat doufat.
Stejně jako doufají milenci.
Že ty slunečné dny
se k nám jednou vrátí.
Co se stane až spadne poslední list?
Pán zůstane zvířetem navždy.
A my se staneme starožitnostmi.
- Brakem. - Prachovkou.
Tretky, budeme jen tretky.
Chci vám pomoci.
Musí být způsob, jak tu kletbu zlomit.
Vlastně tu jeden je.
S tím se nemusíte trápit, drahá.
Jak jsme si ustlali, tak si také lehneme.
Vypij to.
Děkuju, Aghato.
I věci bídné jsou láskou v hodnost proměněny.
Láska se nedívá okem, nýbrž duchem.
A proto musí být slepá.
Znáš Shakespeara?
Dostalo se mi dobrého vzdělání.
Nejraději mám Romea a Julii.
To mě nepřekvapuje.
Promiň?
Všechna ta romantika a slaďárny...
Jsou přece lepší knihy.
Které?
Můžeš začít třeba tady.
Jdeš?
Tohle je úžasné.
To zřejmě je.
Pokud se ti to tak líbí, pak je to tvoje.
To si je četl všechny?
Všechny ne. Některé jsou v řečtině.
To je vtip?
To odteď vtipkuješ?
Možná.
Nebe je modré, čisté a chladné.
Studenou pokrývkou se zahalilo.
Každá větvička i stéblo trávy
byly obaleny ve skle.
Jako bych to viděl poprvé.
Jsou tam další?
Ale v tom tichu uslyšel šepot
od všeho, co spalo.
Podívej se na mě.
Pojď mě probudit.
Já tu vždy budu.
Je v něm něco milého, téměř laskavého.
Byl zlý, hrubý, bez vychování.
A teď je milý, a tak nejistý.
Říkám si, proč mi to před tím unikalo.
Dívala se teď sem, alespoň myslím.
Neodstrčila mou tlapu, když jsme se dotkli.
Ne, to nemůže být pravda. Budu to prostě ignorovat.
I když se na mě takhle před tím nedívala.
Tak nové a trochu znepokojující.
Kdo by si pomyslel,
že se tohle může stát?
Pravda, není to žádný
princ Krasoň.
Ale je v něm něco, co jsem před tím neviděla.
Kdo by si to pomyslel? Žehnej mé duši.
- Kdo to mohl vědět? - Ano, kdo?
Kdo by hádal, že se sami dají dohromady?
Počkáme pár dní. Uvidíme, jak se to vyvrbí.
Jen pár dní. Je mezi nimi něco, co tam před tím nebylo.
Mám teorii. Možná je mezi nimi něco, co tam před tím nebylo.
Co mami?
Je mezi nimi něco,
co tam před tím nebylo.
A to je co?
Řeknu ti to, až vyrosteš.
Tak jo, jsem starší.
Chipe. Ty a starší.
Co to čteš?
Nic.
Guinevere a Lancelot?
Vlastně, král Artuš a jeho kulatý stůl.
Hodně rytířů a mečů a tak.
I tak, je to romance.
Máš pravdu.
Nikdy jsem ti nepoděkovala, že si mi zachránil život.
Nikdy jsem ti nepoděkoval, že si mě nenechala vlkům.
Ví, jak se pobavit.
Když vejdu do pokoje já, nikomu do smíchu není.
To znám.
Podle vesničanů jsem zvláštní holka.
A nemyslím si, že je to míněno jako kompliment.
To mě mrzí. Musí to být hrozní lidi.
Téměř tak osamocení jako tvůj hrad.
A co kdybychom spolu utekli?
Malý dárek od čarodějky.
Kniha, která ti doslova dovolí utéct.
Úžasné.
Neznám krutější věc.
Téměř jako kletba.
Ve světě není místo pro někoho jako já.
Ale pro tebe ano.
Mysli na místo, které si vždy chtěla vidět.
Najdi ho ve své mysli
a ve svém srdci.
Kam si nás vzala?
Do Paříže.
Paříž mám rád.
A co bys ráda viděla první?
Rotterdam. Champs-Elysees.
Ne, příliš mnoho turistů.
Je to menší, než jsem si představovala.
Tohle je Paříž mého dětství.
Tohle byly hranice mého života.
V téhle zaprášené, rozpadající se půdě.
Umělec miloval svou ženu.
Jednoduché si vzpomenout.
Musela jsem se posunout dál.
Vzpomínka na Paříž mého dětství.
Je pryč.
Co se stalo tvé matce?
Otec nikdy nedostal odvahu mi to říct.
A já se nikdy nezeptala.
Doktorova maska.
Mor.
Musíte odejít. Hned.
Odejdi. Než ji to také chytne.
Omlouvám se, že jsem tvého otce nazval zlodějem.
Vraťme se domů.
To je ale bouře, co?
Ještě, že nejsme uvázaní ke stromu uprostřed ničeho.
Ještě není pozdě se vrátit.
Já jen, že pokaždé, když zavřu oči,
vidím, jak ho rdousí vlci. A když je otevřu, je...
Mauric.
Gastone, pokusil ses Maurice zabít?
Maurici, díky bohu.
Hledal jsem tě celých pět dní.
Chtěl si mě zabít. Nechal si mě vlkům.
Krmit nás svými bludy, to je jedna věc.
Ale obviňovat mě z pokusu o vraždu?
Maurici, máš pro své tvrzení nějaký důkaz?
Zeptejte se Aghaty. Zachránila mě.
Takže ti mají věřit na základě
tvrzení staré babizny?
Neber si to osobně.
Pan LeFou, on tam byl a všechno to viděl.
Já?
Samozřejmě, málem bych zapomněl.
LeFou, můj nejdražší přítel.
Copak bych se já, tvůj nejdražší přítel,
pokusil zabít otce ženy, kterou miluju?
To je komplikovaná otázka.
Ale, ne. Neudělal nic
Ty...
Maurici, mrzí mě, že to musím říct.
Ale jsi nebezpečný sobě i jiným. Nedivím se, že Bella utekla.
Potřebujete pomoc.
Někoho, kdo vám vyléčí vaši nemocnou mysl.
Vše bude v pořádku.
Viděl jsem ji v tanečním sále.
A řekl jí, že bychom si dnes mohli zatančit.
Ani by mě nenapadlo, že řekne ano. Co jsem si jen myslel.
Ne, pane, je to perfektní. Růže už má jen čtyři plátky.
Dnes večer jí můžete říct, co k ní cítíte.
Cítím se jako hlupák.
Ona mě nikdy nebude milovat.
Nepodceňujte se.
Ona je ta pravá.
Přestaň to už říkat.
Není tu žádná pravá.
Ale záleží vám na ní, že? S nádhernou hudbou
a romantickým osvětlením.
Ano, a správným načasováním.
A jak to poznám?
Bude to takový zvláštní pocit.
Žádné obavy, pane. Vy už si poradíte.
Jen nebuďte tak nervózní a řekněte Belle, co k ní cítíte.
Protože jestli to neuděláte, budete pít jen studený čaj.
- Ve tmě. - A v prachu.
Ve tmě a velké špíně.
Začněte s vlasy.
- S těmi krásnými, dlouhými vlasy. - Postarám se o nehty.
Já se postarám o zuby.
Máčet, střih, střih.
Naleštit nehty.
Vyleštit rohy.
- Zavřít oči. - A finále.
Voila.
Tohle můžeme napravit.
Nádherné.
Ale něco nám schází.
Ano.
Závěrečný detail.
Příběh starý jak sám čas.
Pravdivý, jak jen může příběh být.
Sotva se stali přáteli.
Jeden z nich se tomu poddá.
Nečekaně.
Je to jen malá změna.
Jestli se to tak dá říct.
Oba jsou trochu vystrašení.
Ani jeden na to nebyli připraveni.
Kráska a zvíře.
Vždy je to stejné.
Vždy je to překvapivé.
Stejně jako před tím.
Jisté,
jakože vyjde slunce.
Příběh starý jak sám čas.
Melodie stará jako píseň.
Hořkosladké a zvláštní.
Zjistit, že se můžeš změnit.
Zjistit, že ses mýlil.
Jisté jako slunce
které vyjde na východě.
Příběh starý jak sám čas.
Píseň stará jako rým.
Kráska a zvíře.
Příběh starý jak sám čas.
Píseň stará jako rým.
Kráska a zvíře.
Netančil jsem roky, téměř jsem zapomněl ten pocit.
Je hloupé, předpokládám,
aby monstrum jako já doufalo,
že si jednou získá tvou náklonost.
- Nevím. - Vážně?
Mohla bys tu být šťastná?
Může být někdo šťastný bez svobody?
Můj otec mě naučil tančit.
Pořád jsem mu šlapala na nohy.
Musí ti chybět.
Hodně.
Chtěla bys ho vidět?
Ráda bych viděla otce.
Otče.
Co mu to dělají!
Je v nebezpečí.
Pak za ním musíš jít.
Cos to řekl?
Musíš za ním.
Není času nazbyt.
Ne, teď je to tvoje.
Takhle ke mně můžeš vždy najít cestu.
Děkuju.
Pane, měl jsem pochybnosti.
Ale vše jde jak po drátkách. Pravá láska vždy zvítězí.
Nechal jsem ji jít.
- Cože? - Pane, jak jste to mohl udělat?
- Musel jsem. - Ale proč?
Protože ji miluje.
- Tak proč nejsme lidé? - Protože ona nemiluje jeho.
- Teď je příliš pozdě. - Možná se vrátí.
Ne, dal jsem jí svobodu.
Mrzí mě, že to nemůžu udělat i pro vás.
Teď běžte. Náš čas se krátí.
Pojď, má lásko.
Byl jsem ten, co měl vše.
Byl jsem pánem svého osudu.
Nikdy jsem nikoho nepotřeboval.
Ale dnes jsem dostal tvrdou lekci.
Nikdy se nezbavím té bolesti.
Zavřu oči, ale ona tam pořád je.
Vkradla se do mého melancholického srdce.
To je víc, než můžu snést.
Teď vím, že bude navždy se mnou.
I když teď utíká pryč.
Bude mě stále mučit,
uklidňovat mě a zraňovat,
dojímat mě, utišovat.
Uvnitř mé osamělé věže.
Čekám u otevřených dveří.
Budu se obelhávat, že vejde dovnitř.
A zůstane se mnou navždy.
Jak krutě mě láska zkouší.
Proklínám to slabé světlo.
I když už je daleko, mimo můj dosah.
Z dohledu mi nikdy neuteče.
Teď vím, že mě nikdy neopustí.
I když mi mizí v dálce.
Bude mě vždy inspirovat.
Bude součástí všeho,
co udělám.
Čekám ve své osamocené věži.
Čekám u otevřených dveří.
Budu se obelhávat, že vejde dovnitř.
A tak ta dlouhá noc začíná.
Budu myslet na vše, co mohlo být
Budu tady čekat
na věky věků.
Prosím, vyslechněte mě.
Potřebuje nemocnici, ne blázinec.
Už jsi byl někdy v blázinci?
Nevydržíš tam ani týden.
Jen mi dej ruku své dcery a budeš volný.
Nikdy.
Odvezte ho pryč.
Zastavte.
- Tati - Bello, myslel jsem, že jsem tě ztratil.
Pustě ho. Je zraněný.
To nemůžu, slečno. Ale dobře se o něj postaráme.
Můj otec není šílenec. Gastone, řekni mu to.
Víš, jak loajální jsem k vaší rodině.
Ale tvůj otec nám tu tvrdí divné historky.
Mluví pravdu, Bello. Mluvil o netvorovi v zámku.
Právě jsem z toho hradu přijela. A opravdu je tam netvor.
Řekneš cokoli, aby ho pustili. Slova nejsou důkaz.
Chceš důkaz.
Ukaž mi netvora.
Co je tohle?
To je váš důkaz.
Nějaká magie.
Podívejte na toho netvora
Podívejte na jeho obličej.
Jeho drápy.
Nemusíte se bát. Je milý a hodný.
Ten netvor ji má pod svým kouzlem.
Kdybych ji neznal lépe,
tak bych i řekl, že jí na něm záleží.
Není to netvor, Gastone. Ty jsi.
On nikomu neublíží.
Už jsem slyšel, co čáry dovedou,
ale ještě nikdy jsem to neviděl na vlastní oči.
Naše existence je v nebezpečí.
- Musíme něco udělat. - Nemůžeme tu nechat pobíhat netvora.
- Zavřete ji taky. - Ne.
- Pojď sem. - Tohle ti neprojde, Gastone.
Gastone. S vším respektem...
Chceš být na řadě?
Dojdi mi pro koně.
Ten netvor je hrozba pro nás všechny, musíme ho zastavit.
Tak říkám, zabijme to monstrum.
Nebudem v bezpečí, dokud nezemře.
Přikrade se v noci.
Copak obětujeme naše děti apetitu toho monstra?
Bude pohromou naší vesnice, jestli s tím něco neuděláme.
Takže je čas jednat.
Je čas mě následovat.
Mlhou a hvozdem.
Přes temnotu a stíny.
Je to noční můra, ale tak vzrušující.
Pomodli se a jsme tam.
Hned u toho hradu.
Vevnitř se skrývá něco strašného.
Je to netvor, s ostrými tesáky.
Velké tlapy s vražednými drápy
Slyš jeho řev, jeho hněv.
Ale my se nevrátíme domů, dokud nezemře.
Pro jednou provždy. Zabijte netvora.
Zapalte louče, osedlejte koně.
Šetřete si odvahu na boj.
Budeme tě následovat, Gastone.
Nazvi to válkou nebo hrozbou
a vsaď se, že tě budou následovat.
A udělají vše, co řekneš.
Tam někde je bestie, to bez otázek.
Jen se bojím, že ta nesprávná má volné ruce.
Sally dopředu. Tally hou.
Popadněte meč. Popadněte luk.
Pomodlete se, my už přicházíme.
Ukaž mi ten hrad.
Alespoň konečně poznal lásku.
Když jeho city neopětuje, co to znamená pro nás?
To bylo poprvé, co jsem doufala, že by mohla.
Slyšíte to. Mami, to je ona? Vrací se zpět?
- Mohla by? - Já to říkala.
Sacre Bleu! Vetřelci!
- Rychle. - A tady to máte. Prý pravá láska.
Připravit se do bitvy.
Pozor, uhněte na stranu.
Srdce planou, prapory jsou vysoko.
Kráčíme do bitvy.
Nebojácní, i když nebezpečí je vysoké.
Společně si jdeme pro toho netvora.
Společně jdeme bojovat.
Zabijme netvora.
Potřebujeme pomoc.
Musíme netvora varovat.
Jak si od něj utekla?
Nechal mě jít, otče.
Poslal mě zpět k tobě.
Tomu nerozumím.
- Kde si... - On mě tam vzal.
Vím, co se stalo mamince.
Pak rozumíš, proč jsem ji tam musel nechat.
Musel jsem tě chránit.
Vždycky jsem se snažil chránit mou malou holčičku.
- Možná až příliš. - Chápu to.
Pomůžeš mi teď?
- Je to moc nebezpečné. - Ano, je.
Zkusím otevřít ten zámek.
Nemělo by to být tak těžké.
Potřebuju něco dlouhého a ostrého.
Jako tohle. Perfektní.
Omlouvám se, pane, že vás vyrušuju.
Ona už se nevrátí.
Rozbíjejí dveře na kusy.
Na tom už nezáleží. Jen ať přijdou.
Zabijte netvora.
Tohle nefunguje.
- Mám nápad. - Zabijte netvora.
Zabijte netvora.
Neděsí tě trochu, že by tady mohlo strašit?
Neztrácej nervy, LeFou.
Je mi to tu povědomé.
Jako bych tady už byl.
Ahojky.
Ty musíš být ten mluvící šálek.
A ty musíš být jeho babička.
Babička? Útok!
Gastone!
Gastone. Pomoc.
Promiň, kamaráde. Je čas být hrdinou.
Zdravím.
Tohle bude vaše.
Je velmi tvrdohlavá. Máte děti?
Jak se ti líbí tohle, co?
Jeden, dva, tři, čtyři, pět,
- šest, sedm... - Dobrá práce, Chipe.
Výborné, vítězství je naše.
Tak, připravte se. Do toho.
Dobrá muška.
Ale máme tu tři mušketýry. Končím.
Jsem jen hodiny.
Jen pojďte, chlapci.
Udělám z vás krasavce. Nádherní chlapci.
Dokonalé.
Krásné.
Jak máte rádi čaj? Doufám, že horký.
Nebo vařící.
Jejda, pan Potts.
Mami.
Děkuju.
- Změnil jste strany? - Stál jsme vždy při Gastonovi.
Ale nezdá se mi to teď správné.
Jste pro něj stejně příliš dobrý. Neměli bychom jim pomoc?
Hudba pro mé uši.
Rozmlaťte ten klavír.
Maestro?
- Drahá, konečně. - Už jdu, má lásko.
Uvidíme, jak si poradíte se mnou.
Belisima.
Pozor na nohy.
Jen běžte.
Bon voyage.
Už se nevracejte.
Zdravím, netvore.
Jsem Gaston. Bella mě posílá.
Takže ty ji miluješ?
To si vážně myslíš, že by tě chtěla?
Bello.
Kde je?
Až se vrátíme do vesnice, vezmeš si mě.
- A ta bestie nám bude vyset na stěně. - Nikdy.
Jdu si pro tebe, netvore.
Ne.
Bella?
Bello!
Vrátila ses.
Snažila jsem se je zastavit.
Počkej tam. Už jdu.
Gastone!
Nech mě jít, prosím.
Udělám cokoli. Neubližuj mi, netvore.
Nejsem netvor.
Jdi. Vypadni.
Ne, je to příliš daleko.
Netvore!
Pojď.
Vrátila ses.
Samozřejmě, že jsem se vrátila.
A už tě nikdy neopustím.
Obávám se, že tentokrát tě opustím já.
My to zvládneme, bude to v pořádku.
Alespoň tě ještě naposledy můžu vidět.
Ne, prosím ne.
Vrať se mi.
Dokázali jsme to, Plumete.
Vítězství je naše. Plumete?
Má drahá Plumete.
Maestro, byl jste tak statečný.
Sbohem, má lásko.
Amore, ne. Neopouštěj mě.
Chipe?
Neviděli jste Chipa?
Kde je můj chlapec.
- Mami. - Ale ne.
Lumiere, nemůžu mluvit.
To bude v pořádku.
Lumiere.
Můj příteli, byla čest s tebou sloužit.
Čest byla na mé straně.
Vrať se mi. Neopouštěj mě.
Miluju tě.
Maestro.
Madam?
Lumiere.
Cogsworth, porazili jsme čas.
Mon'Amie.
Plumete.
Mon Amour.
Chipe, podívej se na sebe. Jsi zase malý kluk.
Co jsem ti říkala.
Jak krásně voníš.
Drahá?
Pan Potts.
Henry?
Propána!
Byla jsem tak sama.
Proměňte mě zpět v hodiny.
Lumiere, podívej.
Můj princi.
- Zdravím, starý příteli. - Tak hezké vás vidět.
- Zachránila jste nás, mademoiselle. - To jsem já, Chip.
Příběh starý jak sám čas.
Pravdivý jako tato píseň.
Hořkosladké a zvláštní
zjistit, že se můžeš změnit.
Zjistit, že ses mýlil.
Zima přejde v jaro.
Přišla doba hojnosti.
Příroda už nám ukáže cestu.
Není co dodat.
Kráska a zvíře.
Nad čím přemýšlíš?
Nechtěl by sis nechat narůst vousy?
Jisté jako slunce,
které vyjde na východě.
Příběh starý jak sám čas.
Píseň stará jako rým.
Kráska a zvíře.
Příběh starý jak sám čas.
Píseň stará jako rým.
Kráska a Zvíře.
Přeložila Madsy.
PoštovnéZDARMA.cz nakupujte a prodávejte s námi