FROZEN / LEDOVÉ KRÁLOVSTVÍ
Přeložil Bac
Zrozeno z chladu a zimního větru společně s kombinací horského deště.
Tato ledová moc odporná a poctivá, má zmrzlé srdce, které stojí za dolování.
Tak prořízni srdce, chladně a čistě,
udeř na lásku, udeř na strach.
Pohleď na krásu, ostrou a čirou.
Rozpul led. A zlom zmrzlé srdce.
Dávej pozor! Nech to plavat!
- Překrásné. - Mocné. - Nebezpečné. - Chladné.
Led má své kouzlo a nedá se ovládat.
Silnější než jeden, silnější než deset.
Silnější než sto mužů!
Zrozeno z chladu a zimního větru společně s kombinací horského deště.
Tato ledová moc odporná a poctivá má zmrzlé srdce, které stojí za dolování.
Tak pronikni skrz do studeného a jasného srdce.
Udeř pro lásku a udeř na strach.
Je tu krása a je tu nebezpečí.
Rozpul led.
Dej si pozor na zmrzlé srdce.
Honem, Svene.
Elso.
Vzbuď se, vzbuď se, vzbuď se.
Anno, běž zase spát.
Nemůžu.
Obloha se probouzí,
a tak jsem se i já probudila. Musíme si jít hrát.
Běž si hrát sama.
Chceš postavit sněhuláka?
No tak, pojď. Pojď honem.
Kouzla! Kouzla!
Připravená?
Tohle je úžasné!
Sleduj tohle.
Ahoj, já jsem Olaf. Miluju vřelá objetí.
Miluju tě, Olafe.
Sněhové boule!
Vydrž.
- Chyť mě. - Mám tě!
Znova!
Počkej.
Zpomal.
Anno!
Anno.
Mami! Tati!
Budeš v pořádku, Anno.
Mám tě.
Elso, co jsi to provedla?
Vymyká se to kontrole!
Byla to nehoda.
Omlouvám se ti, Anno.
- Je ledová. - Vím, kam musíme jít.
Led?
Rychleji, Svene!
Svene.
Prosím, pomozte!
Jde o mou dceru.
To je král.
Král.
- Trollové? - Potichu. Snažím se poslouchat.
Zlatíčka. Nechám si vás.
Vaše Veličenstvo...
narozena s mocí nebo prokleta?
Narozena a stává se to silnější.
Máte štěstí, není to její srdce.
Srdce se nedá tak lehce změnit.
Ale hlavu lze.
Dělej, co musíš.
Doporučuji odebrat všechnu magii.
Včetně jejích vzpomínek na kouzla.
Aby byla v bezpečí.
Ale nebojte, veselé vzpomínky nechám.
Bude v pořádku.
Bude si pamatovat, že mám tyhle schopnosti?
- Je to pro ni to nejlepší. - Poslouchej mě, Elso.
Tvoje schopnosti budou jen sílit.
Je v nich krása.
Ale také velké nebezpečí.
Musíš se je naučit ovládat.
Strach bude tvůj nepřítel.
Ne.
Ochráníme ji.
Jsem si jistý, že se to může naučit ovládat.
Do té doby...
zamkneme brány,
omezíme sluhy,
omezíme její kontakt s lidmi.
Ukryjeme její moc před každým.
Včetně Anny.
Elso?
Chtěla bys postavit sněhuláka?
No tak, pojď si hrát.
Už tě vůbec nevídám.
Vyjdi ze dveří, je to, jako bys zmizela.
Byly jsme nejlepší kamarádky.
A teď nejsme.
Přeju si, abys mi řekla proč.
Chtěla bys postavit sněhuláka?
Nemusí to být jen sněhulák.
Běž pryč, Anno.
Dobře, ahoj.
Rukavičky ti pomohou. Vidíš?
- Ukrýt to. - Necítit to.
Ať to není spatřeno.
Chtěla bys postavit sněhuláka?
Nebo jezdit na kole po předsíni?
Myslím, že společnost už má dávno zpoždění.
Začínám si povídat s obrázky na zdech.
Drž se, Johanko.
Stává se to tu osamělé.
Prázdné pokoje. Sledovat tikot hodin.
Bojím se.
- Sílí to. - Jestli se budeš rozrušovat, tak se to jen zhorší. Uklidni se.
Ne! Nedotýkej se mě, prosím.
Nechci ti ublížit.
Uvidíme se za dva týdny.
- Musíte odjet? - Budeš v pořádku, Elso.
Elso?
Prosím. Vím, že jsi tam.
Lidé se ptali, kde jsi byla.
"Měj odvahu." A já se snažím.
Jsem tady pro tebe. Jen mě pusť dovnitř.
Máme už jen jedna druhou.
Jen ty a já.
Co jen budeme dělat?
Chtěla bys postavit sněhuláka?
Vítejte v Arendelle.
Dejte pozor. Brány budou brzy otevřeny.
Proč musím mít na sobě tohle?
Protože královna dosáhla zletilosti.
- Je korunovační den. - Za to já nemůžu.
- Co bys rád, Svene? - Dej mi pamlsek.
- Kouzelné slůvko? - Prosím?
Rozděl se.
Nemůžu uvěřit tomu, že konečně otevřou brány!
Budou otevřeny celý den.
Rychleji, Percy.
Arendelle.
Nejzáhadnější obchodní partner.
Otevře tyhle brány a já budu moct odhalit jeho tajemství a bohatství.
Vážně jsem to řekl tak nahlas?
Nemohu se dočkat, až spatřím královnu a princeznu.
- Určitě jsou rozkošné. - Určitě jsou překrásné.
Princezno Anno?
- Princezno Anno? - Ano?
- Omlouvám se, že vás budím. - Ne, ne, nebudíte.
Jsem vzhůru už dlouho.
- Kdo je to? - Stále já, madam.
Brány budou již brzy otevřeny. Je načase se vyparádit.
Jistěže.
- Vyparádit? Na co? - Korunovace vaší sestry, madam.
Korunovace mé sestry.
Je den korunovace.
Je den korunovace!
Okna jsou dokořán, dveře také.
Ani si nepamatuju, že to někdy udělali.
Kdo věděl, že máme 8 tisíc talířů na salát?
Léta jsem procházela prázdnými místnostmi.
Proč mít plesový sál bez plesů?
Konečně otevřou brány.
Budou tu opravdoví lidé,
kteří budou dočista cizí.
Jsem připravena na tuhle změnu?
Protože poprvé za celou tu věčnost
tady bude hudba a světlo.
Poprvé za celou tu věčnost
protancuju celou noc.
Nevím, jestli mám radost anebo obavy.
Ale někde mezitím se nacházím.
Protože poprvé za celou tu věčnost
nebudu sama.
Nemohu se dočkat, až se se všemi poznám.
Co když potkám toho pravého?
Představte si mě dnes v noci v róbě, jak budu opřená o zeď.
Ztělesnění důmyslné zdvořilosti.
Najednou ho vidím, stát ho tam. Vysoký a krásný cizinec.
Chci se nacpat nějakou čokoládou.
Potom se společně zasmějeme a budeme celý večer klábosit,
což je naprosto bizarní.
Nic takového jako jsem doposud žila.
Poprvé za celou tu věčnost
tu budou kouzla a zábava.
Poprvé za celou tu věčnost
si mě všimne nějaký nápadník.
Vím, že jsem úplně bláznivá,
že jsem snila o romantice.
Poprvé za celou tu věčnost
dostanu konečně šanci.
Nepouštějte je dovnitř. Nenechte je to spatřit.
Buď hodnou dívkou, kterou jsi vždy musela být.
Skrýt to a necítit.
Předstírej to.
Jeden špatný pohyb a všichni se to dozvědí.
- Ale je to jen dnes. - Je to jen dnes. - Muka čekají.
Muka čekat.
Řekněte strážím, ať otevřou
brány.
- Poprvé za celou tu věčnost... - Nepouštějte je dovnitř.
- otevřou brány, to o čem jsem snila. - Ať to nespatří.
Buď hodnou dívkou, kterou jsi vždy musela být.
- Šance změnit můj osamělý svět. - Skrýt to.
- Šance začít žít. - Ukrýt to, necítit, ať to nevědí.
Vím, že to vše zítra skončí. Takže se to musí stát dnes.
Protože poprvé za celou tu věčnost...
Poprvé za celou tu věčnost...
mi nic nestojí v cestě.
- Omlouvám se, jsi zraněná? - Ahoj.
- Já... ne, jsem v pořádku. - Jsi si jistá?
Jo, jen jsem se nedívala na cestu. Jsem v pořádku.
- Doopravdy. - Díky bohu.
- Princ Hans z Jižních ostrovů. - Princezna Anna z Arendelle.
Princezna? Má paní.
Ahoj, zase.
Ježiši.
Tohle je trapné. Ty nejsi trapný. Já jsem trapná.
Jsi překrásný. Počkat. Cože?
Chtěl bych se formálně omluvit, že jsem svým koněm srazil princeznu z Arendelle.
- A za každý moment, který se stal hned potom. - Ne, ne, je to v pořádku.
Nejsem ta princezna.
Chci říct, že kdybys viděl mou sestru Elsu, bylo by to "jejda".
Protože, však víš...
Ahoj.
Ale naštěstí jsem tu jen já.
Jen ty?
Zvony. Korunovace. Já... měla bych jít. Musím jít.
Raději půjdu.
Měj se.
Ale ne.
Vaše Veličenstvo, rukavice.
Královna Elsa z Arendelle.
Královna Elsa z Arendelle!
Královna Elsa z Arendelle.
Princezna Anna z Arendelle.
Tady?
Jste si jistý? Nemyslím, že bych měla... No, dobře.
- Ahoj. - To ahoj bylo na mě?
Ahoj.
- Vypadáš překrásně. - Děkuji ti.
Ty vypadáš krásněji. Nemyslím pošetile, ale jen krásněji.
Děkuji.
Tak...
takhle vypadají večírky.
- Je tu tepleji, než jsem očekávala. - Co je to za úžasnou vůni?
Čokoláda.
Vaše Veličenstvo.
- Vévoda z Weaseltownu. - Z Weseltonu.
Vévoda z Weseltonu, Vaše Veličenstvo.
Jakožto Váš nejbližší obchodní partner,
by bylo vhodné, kdybych vám nabídl první tanec.
Děkuji, ale já netancuji.
Ale má sestra ano.
- Cože? - Máte štěstí. - Nemyslím si...
Pokud budete padat, řekněte mi, chytím vás.
Promiň.
Promluvme si. Sláva, že byly brány otevřeny.
Proč byly zavřené?
- Znáte ten důvod? Co? - Ne.
Dobrá tedy. Vydržte. Nenazývají mě malým pro nic za nic.
Jako kuře s tváří opice. Létám.
Dejte mi vědět, až budete připravená na další tanec, má paní.
- Byl pěkně hbitý. - Zvláště na muže na podpatcích.
Jsi v pořádku?
Nikdy jsem se necítila lépe.
Tohle je tak báječné.
Přála bych si, aby to tak bylo pořád.
I já.
- Ale nemůže. - Proč ne? - Prostě to tak být nemůže.
Omluv mě na chvilku.
- Ještě že jsem tě chytil. - Hansi.
Často jsem měla celý salón sama pro sebe, abych se mohla klouzat. Promiň.
Tvá postava tomu také jistě napomáhá.
- Co je toto? - S tím jsem se už narodila.
- Jakoby mě políbil troll. - Líbí se mi to.
Jo, celá ta věc, chápeš to?
Dobře, zadrž, zadrž. Kolik máš vlastně bratrů?
12 starších bratrů.
Tři z nich předstírali, že jsem neviditelný.
Doslova.
- Dva roky. - To je strašné. - Je to to, co bratři dělávají.
A sestry.
Elsa a já jsme si byly opravdu blízké, když jsme byli malé, ale potom...
mě jednoho dne prostě odstrčila a...
nikdy jsem nevěděla proč.
Já bych ti to nikdy neudělal.
Dobrá, můžu říct něco bláznivého?
Miluju šílenosti.
Celý můj život byly jen dveře, co se mi zabouchly před nosem.
A zčistajasna jsem narazila na tebe.
Zpívám o tom samém.
Celý život jsem se snažil najít mé místo.
Možná ze mě mluví ten večírek anebo čokoláda.
- Ale s tebou. - Ale s tebou jsem našel své místo.
Vidím tvou tvář a je to jako bych nikdy předtím nikoho neznala.
Láska je jako otevřené dveře.
- S tebou. - S tebou.
Láska je jako otevřené dveře.
- Myslím, že je to šílené. - Copak? - Že končíme navzájem.
- Sendviče. - To je to, co jsem chtěl říct.
Nikdy jsem nepotkala nikoho, kdo by myslel stejně jako já.
Jinx! Jinx, znovu!
Naše duševní spojení může mít jen jedno vysvětlení.
- Ty. - A já. - Jsme si byli souzeni.
Řekni sbohem bolesti z minulosti.
Už ji nemusíme pociťovat.
Láska je jako otevřené dveře.
Život může být mnohem víc.
- S tebou. - S tebou.
Láska je jako otevřené dveře.
Mohu říct něco šíleného? Vezmeš si mě?
Můžu říct ještě něco bláznivějšího?
Ano!
Promiňte. Zdravím.
Promiňte. Mohla bych jen projít?
Děkuji vám. Tady je. Elso.
Tedy královno, zase já.
Mohla bych ti představit prince Hanse z Jižních ostrovů?
Vaše Veličenstvo.
- Rádi bychom. - S Vaším požehnáním.
Bychom se rádi vzali.
- Vzali? - Ano.
Omlouvám se, ale jsem zmatená.
Ještě jsme neprobrali všechny detaily obřadu.
Věřím, že to zabere pár dní.
Budeme mít polévku, pečeni a zmrzlinu a potom...
Počkat, budeme žít tady?
- Tady? - Rozhodně. - Anno.
Můžeme pozvat všech tvých 12 bratrů, aby tu zůstali.
- Co kdybychom... - Zadrž, zpomal.
Nikoho bratr tady nezůstane. Nikdo se tady nevezme.
Počkat. Cože?
Mohla bych s tebou mluvit, prosím?
- O samotě. - Ne.
Cokoliv chceš říct, tak to můžeš říct nám oběma.
Fajn.
Nemůžeš si vzít muže, kterého jsi právě potkala.
- Můžeš, pokud je to opravdová láska. - Anno, co ty víš o opravdové lásce?
Víc než ty. Všechno, co ty jen víš, je jen jak odstrkovat lidi.
Požádali jste mě o požehnání a má odpověď je ne.
Teď mě omluvte.
- Vaše Veličenstvo, pokud bych mohl... - Nemohl a myslím, že byste měl odejít.
- Večírek je u konce. Uzavřete brány. - Ano, Vaše Veličenstvo. - Co?
Elso, Elso, ne, ne, počkej.
- Dej mi mou rukavici. - Elso, prosím tě, prosím.
Už takhle dál žít nemůžu.
Tak tedy potom odejdi.
- Co jsem ti kdy udělala? - To stačilo, Anno.
Ne, proč? Proč mě držíš od sebe? Proč držíš od sebe celý svět?
- Čeho se tak bojíš? - Řekla jsem, že to stačilo!
Čáry.
Věděl jsem, že se tady děje něco divného.
Elso.
Tady je!
- Královna! - Ano, je to ona!
Královno Elso.
Naše překrásná královno.
Vaše Veličenstvo, jste v pořádku?
Tady je! Zastavte ji!
Prosím, držte se ode mě dál. Držte se dál.
Zrůda. Zrůda!
Je to zrůda!
Elso!
Počkej, prosím!
- Elso, stůj! - Anno!
Ne.
Údolí.
- Sníh? - Sníh.
- Ano, sníh. - Jsi v pořádku? - Ne.
- Věděla jsi to? - Ne.
Sněží. Sněží!
Královna proklela zemi. Musí být zastavena. Musíte ji dostat.
Počkat! Ne!
Ty...
- Máš v sobě taky čáry? Jsi také zrůda? - Ne, ne.
- Jsem naprosto obyčejná. - To je pravda.
V dobrém.
- Moje sestra není zrůda. - Skoro mě zabila! - Uklouzl jste na ledu.
- Na jejím ledu. - Byla to nehoda. Byla vyděšená.
Nechtěla nic z toho. Nechtěla udělat nic z toho.
Dnes to byla má chyba. Tlačila jsem na ni, takže...
- Já jsem ta, co musí jet za ní. - Co? - Ano. - Přiveďte mi mého koně, prosím.
Anno, ne. Je to příliš nebezpečné.
Elsa není nebezpečná. Přivedu ji zpět a napravím to.
- Jedu s tebou. - Ne, musíš zůstat tady a postarat se o Arendelle.
Na mou čest.
Odjíždím a nechávám to zde princovi na starost.
Jsi si jistá, že jí můžeš věřit?
- Nechci, aby ses zranila. - Je to moje sestra.
Nikdy by mi neublížila.
Sníh dnes v noci na horách září. Žádné stopy nebudou viděny.
Osamocené království a vypadá to, že jsem královna.
Vítr vane dovnitř vířivou bouři.
Nemůžu ji v sobě držet, nebe ví, že jsem se snažila.
Nepusťte je dovnitř. Nenechte je to spatřit.
Buď hodnou dívkou, kterou jsi vždy musela být.
Zataj to, neciť, ať to nevědí.
Ale teď už to vědí.
Nechte to být, nechte to být.
Nemohu to udržovat navždy.
Nechte to být, nechte to být.
Otočte se a zabouchněte dveře.
Je mi jedno, co řeknou.
Nechte bouři běsnit.
Zima mi stejně nikdy nevadila.
Je legrační, jak určitá vzdálenost dělá věci malými.
Obavy, které mě již jednou ovládly, se ke mně nemohou dostat vůbec.
Je načase poznat, co vše dokážu. Zjistit hranice a překonat je.
Nic správného, nic špatného, žádná pravidla, jsem volná!
Nechte to být. Nechte to být.
Ve společnosti větru a nebe jsem jako jedna z nich.
Nechte to být. Nechte to být.
Nikdy mě neuvidíte plakat.
Tady stojím a tady zůstanu.
Nechte bouři běsnit.
Má síla poletuje vzduchem do země.
Má duše se točí ve zmrzlých trhlinách země.
A jediná myšlenka krystalizuje jako ledový závan.
Nikdy se už nevrátím, minulost je minulostí.
Nechte to být. Nechte to být.
A já povstanu jako úsvit.
Nechte to být. Nechte to být.
Ta dokonalá dívka je už pryč.
Zde stojím za denního světla.
Nechte bouři běsnit.
Zima mi stejně nikdy nevadila.
Elso!
Elso, to jsem já, Anna!
Tvá sestra, která zavinila to, že jsi zmrazila léto.
Omlouvám se. Celé je to má chyba.
Jistěže by se to nestalo, kdyby mi řekla její tajemství.
Je to prevít.
Ne, ne, vrať se. Ne, ne...
Dobrá tedy.
Sníh. Musel to být zrovna sníh.
Nemohla prostě mít kouzla, kterýma by vyčarovala písek a teplo.
Oheň.
Zima, zima, zima, zima.
Oakenova putovní obchodní služba.
A sauna.
Velký výprodej.
Mám dvoudílné plavky, dřeváky, a krém na opalování vlastní výroby. Ano?
Páni, skvělé.
Co takhle boty?
Zimní boty a oblečení?
Mělo by to být v sekci se zimními věcmi.
Zajímalo by mě, jestli tudy nešla nějaká další mladá dívka.
Královna třeba? Nevím. Neprošla tudy?
Jediný blázen, který šel ven v téhle bouři jsi ty, drahá.
Ty a tenhleten.
Výprodej.
- Mrkve. - Cože?
- Za tebou. - Ano, pravda. Promiň.
To je srandovní červenec, co?
Odkud přicházíte?
Ze Severní hory.
- Severní hory. - Bude to 40.
- 40? Ne, deset. - Ne, vážený, to není dobré.
Tohle je ze zimního sortimentu. Takže to může být problém.
Chceš slyšet můj problém? Já se živím prodáváním ledu.
Musí teď být těžké být v téhle branži.
Chci říct, že je to opravdu... Nemilé.
Stále 40, ale nechám vás navštívit Oakenovu saunu.
Ahoj, rodino.
Deset je vše co mám. Pomozte mi.
Dobře. Dám vám tohle, ale nic víc.
Dobře, jen mi pověz jednu věc. Co se stalo u Severní hory?
Vypadalo to magicky?
Ano, založ mě.
Když tady obchoduju s takovým lumpem.
Jak jste mě to nazval?
Dobře, dobře.
Mějte se.
Ne, Svene. Nemám tvoje mrkve.
Ale našel jsem místo na spaní.
A je to zdarma.
Omlouvám se za násilí. Dám vám i trochu lutefisku.
Abychom měli dobrý pocit.
Jen něco na ven a boty, že?
Sobi jsou lepší než lidé.
Svene, nemyslíš si, že je to pravda?
Jo, lidé tě zbijí, proklejí a podvedou.
Všichni, až na tebe, jsou zlí.
Díky, kamaráde.
Ale lidé voní lépe než sobi.
Svene, nemyslíš si, že je to pravda?
To je pravda.
Až na tebe.
Dostal si mě. Řekněme dobrou.
Dobrou noc.
Ať tě blechy
štípou celou noc.
Pěkný duet.
To jsi jen ty. Co chceš?
Chci, abys mě vzal k Severní hoře.
Nevozím lidi.
Dovol mi to zopakovat.
Vezmi mě k Severní hoře.
Prosím.
Podívej, vím, jak zastavit tuhle zimu.
Vyrážíme za úsvitu.
A zapomněla jsi mrkve pro Svena.
Promiň. Omlouvám se. Nechtěla jsem.
Odjíždíme hned. Hned teď.
- Drž se, pojedeme rychle. - Miluju rychlost.
Nohy dolů. Právě jsem to nalakoval. Vážně. Vyrostla jsi snad v jeskyni?
Ne, vyrostla jsem na zámku.
Pověz mi...
- Co se stalo, že se královna ledově zbláznila? - No..
Bylo to celé má chyba.
Zasnoubila jsem se a potom zešílela, protože jsem ho ten den potkala.
- A ona řekla, že nepožehná manželství a... - Zadrž.
- Ty ses zasnoubila s někým, koho jsi ten den potkala? - Jo.
Začala jsem šílet, ona začala šílet.
- Potom se pokusila odejít a já jí vzala rukavici. - Zadrž!
Takže mi vážně říkáš, že ses zasnoubila s někým, koho jsi ten den potkala?
Ano, věnuj mi pozornost. Ale věc se má tak, že stále nosila rukavice.
Takže jsem si myslela, že se možná nechce ušpinit.
Nevarovali tě rodiče před cizinci?
Ano, varovali.
Ale Hans není jen cizinec.
Vážně? Jaké je teda jeho příjmení?
Z Jižních ostrovů.
- Nejoblíbenější jídlo? - Sendviče.
- Jméno nejlepšího kamaráda? - Nejspíš John.
- Barva očí? - Pohádková. - Velikost nohy? - Na ní nezáleží.
Jedla jsi s ním? Co když budeš nesnášet co jí?
- Co když budeš nenávidět jeho dloubání v nose? - Dloubání v nose?
- A jak to jí. - Promiňte, pane, on je princ.
- Všichni muži to dělají. - Ty...
Na tom nesejde, je to opravdová láska.
- Nezní to moc jako opravdová láska. - Jsi snad nějaký expert přes lásku?
Ne, ale mám přátele, kteří jsou.
Ty že máš přátele, kteří jsou experti přes lásku?
- To ti nevěřím. - Přestaň mluvit. - Ne, ne, ne, ráda bych je poznala.
Myslím to vážně.
Svene, běž. Běž!
- Co jsou zač? - Vlci. - Vlci?
- Co budeme dělat? - Mám to.
- Nespadni a nenech se sníst. - Ale já chci pomoct. - Ne.
- Proč ne? - Protože nevěřím tvému rozhodování. - Co prosím?
- Kdo se zasnoubí s někým koho právě potkal? - Je to opravdová láska.
- Kristoffere. - Jmenuju se Kristoff.
- Málem jsi mě zapálila. - Ale nezapálila.
- Připrav se na skok, Svene. - Neříkej mu, co má dělat. - Hej.
Já mu to řeknu. Skoč, Svene.
Zrovna jsem je splatil.
Ne, ne, ne! Ne, ne, ne, ne.
Chytni se. Táhni, Svene, táhni!
Zaplatím ti tvoje sáně a všechno v nich.
A...
pochopím, když bys mi už nechtěl pomáhat.
Jistěže jí už nechci pomáhat.
Ve skutečnosti mě tohle celé zničí v dalším pomáhání.
- Tudy? - Když ale půjde na vlastní pěst tak zemře.
- S tím mohu žít. - Tady to je.
Ale nedostaneš nové sáně, jestli umře.
Myslím, že je to nahoře.
Někdy tě vážně nemám rád.
- Vydrž. Jdeme. - Vážně?
Chci říct, jistě. Klidně pojďte.
Arendelle.
Je celý zamrzlý.
Ale bude to v pohodě, Elsa to napraví.
- Napraví? - Jo, pojď.
Tudy je to k Severní hoře?
Spíše tudy.
Nikdy jsem nemyslela, že zima může být tak...
překrásná.
Jo.
Je opravdu překrásná nebo ne?
Ale je tak bílá.
Chtělo by to trochu barvy. Karmínové, světlezelené.
Co takhle žlutá?
Ne, žlutá ne. Žlutá ve sněhu?
Bez šance.
Mám pravdu?
- Ahoj. - Jsi děsivý.
- Já to nechci. - Tady máš.
- No tak, je to jen hlava. - Ne.
- Dobrá, moc dobře jsme nezačali. - Tady máš tělo.
Počkat, na co se to dívám? Proč jste vzhůru nohama jako netopýři?
Dobrá, vydrž chvilinku.
- Děkuji ti. - Není zač. - Teď je to dokonalé.
- Téměř. - Jakoby se celý můj život obrátil vzhůru nohama.
- Sakra, omlouvám se, já... - Otřes mozku. - Jsi v pořádku?
Děláš si ze mě legraci? Jsem úžasný!
Vždycky jsem chtěl malý nos. Je tak rozkošný.
Jako bych byl malinkatý jednorožec.
Co? Hej!
Tohle se mi líbí ještě víc.
Dobře, pojďme začít znovu.
Ahoj, všichni. Já jsem Olaf a miluju vřelá objetí.
Olaf?
Správně. Olaf.
A ty jsi?
- Já jsem Anna. - A kdo je ten opičák co vypadá jako osel?
- To je Sven. - A kdo je ten sob?
- Sven. - Dobře.
Alespoň se mi to bude dobře pamatovat.
Koukáš, jako bys mi chtěl sníst můj nos. Taky tě mám rád.
- Olafe, stvořila tě Elsa? - Jo, proč?
- Víš kde je? - Fascinující. - Jo, proč?
- Myslíš, že bys nám mohl ukázat cestu? - Jo, proč?
- Jak to funguje? - Přestaň, Svene, snažím se tady soustředit.
- Jo, proč? - Já ti povím proč.
Potřebujeme Elsu, aby vrátila zpět léto.
Léto?
Nevím proč, ale vždycky jsem miloval myšlenku léta.
- Sluníčko, často teplo. - Vážně?
Hádám, že nemáš moc zkušeností s teplem.
Ne.
Někdy zavřu oči a představím si, jaké by to bylo, kdyby přišlo léto.
Včely by bzučely, děti by sfoukávaly z pampelišek chmýří.
A já bych dělal to, co každý sníh v létě.
S pitím ve své ruce, můj sníh proti rozpálenému písku.
Pravděpodobně bych se v létě hezky opálil.
Konečně uvidím letní vánek odvanout zimní bouři.
A zjistím, co se stane s vodou, když se začne vařit.
Nemůžu se dočkat, až zjistím, co si o mně kamarádi myslí.
Prostě si představte, jak moc chladný budu v létě.
Teplo a chlad jsou spolu tak napjatí. Dej je dohromady a hned to dá smysl.
V zimě je dobré zůstat uvnitř a schoulit se. Ale dejte mě do léta a já budu...
šťastný sněhulák.
Když život začne být tvrdý, tak se rád držím svého snu.
Relaxování na letním slunku, prostě se slunit.
Nebe by bylo modré a vy, lidi, byste tady byli taky.
Když konečně udělám to, co sníh v létě dělává.
- Řeknu mu to. - Ani se neopovažuj.
V létě!
Tak pojďte. Cesta k Else je tudy.
- Pojďme vrátit zpátky léto! - Já jdu.
Někdo by mu to měl říct.
Ne, ne. Dáváš je směrem dolů.
- Musí být otočené. - Cože?
Směrem dolů jsou sušší.
Plášť?
- Chce někdo plášť? - Arendelle je ti zavázán, Vaše Veličenstvo.
Zámek je otevřený. V aule je polévka a teplo.
- Tady, rozdejte je. - Princi Hansi!
Očekával jsem, že tady budeme jen sedět a mrznout.
Ale vy jste rozdal všechny Arendellské věci k prodeji.
- Princezna Anna mi dala rozkazy. - A to je další věc.
Nenapadlo vás, že by ta vaše princezna mohla být spolčená s tou čarodějnicí.
- Aby nás všechny zničila. - Ani se o princezně nezmiňujte.
Nechala mi to tady na starost. Nebudu v Arendelle akceptovat zradu.
Zradu?
Pomalu, hochu. Klid. Klid.
- Kůň princezny Anny. - Kde je princezna? - Kde může být? - Kdepak je?
Princezna Anna má potíže.
Potřebuji dobrovolníky, kteří by ji jeli se mnou najít.
- Já jdu. - Já taky. - Já hlásím své dva muže jakožto dobrovolníky, můj lorde.
Připravte se na vše.
Pokud narazíte na královnu,
tak ukončíte tuhle zimu.
Rozuměli jste?
Takže, jak přesně si představuješ, že zastavíš tohle počasí?
Promluvím si se svou sestrou.
To je tvůj plán? Mé podnikání závisí na promluvě s tvou sestrou?
Jo.
- Takže se jí nebojíš. - Proč bych měla? - Jo.
Vsadím se, že je to nejhodnější a nejlaskavější osoba vůbec.
Podívejte se na to.
Napíchnul jsem se.
Co teď?
Je to příliš strmé. Mám jen jedno lano a ty neumíš lézt.
Říká kdo?
Co to děláš?
Lezu za mou sestrou.
Zabiješ se.
Tam bych mou nohu nedával.
- Rozptyluješ mě. - Nebo tam.
Jak víš, že tě Elsa chce vidět?
Nebudu tě poslouchat, musím se soustředit.
Víš, většina lidí, co odešla do hor, chtěla být sama.
Nikdo nechce být sám.
- Až na tebe. - Já nejsem sám.
Mám kamarády, pamatuješ?
- Myslíš experty na lásku? - Ano, myslím.
Prosím řekni mi, že jsem skoro tam.
Nezdá se ti tady vzduch o něco řidší?
- Vydrž. - Hej, Svene, nejsem si jistý, jestli tohle vyřeší náš problém,
ale našel jsem schody, které vedou přesně tam, kam chcete jít.
Díky bohu. Chyť mě.
Díky. Bylo to něco jako bláznivá důvěra.
To je teda led. Mohl bych se rozbrečet.
Do toho. Nebudu tě soudit.
Dobrá, s klidem, chlape. Pojď sem. Mám tě.
Dobrá, zůstaneš tady, kamaráde.
Bezchybné.
Zaklepej.
Prostě zaklepej.
Proč nezaklepe?
Neví, jak se klepe.
Je otevřeno. To je poprvé.
- Vy byste asi měli asi zůstat tady. - Cože?
- Naposled, co jsem jí někoho představila, vše zmrazila. - Ale, ale...
Ale no tak! Je to palác z ledu.
- Led je můj život. - Měj se, Svene. - Ty taky, Olafe.
- Já? - Dej mi minutku. - Dobře.
Jedna.
Dvě.
Tři.
Čtyři.
Elso?
To jsem já, Anna.
Anno?
Páni, Elso, vypadáš...
jinak. V dobrém.
A tohle místo je úžasné.
Děkuji ti.
Nikdy jsem nevěděla, že jsem toho schopna.
Moc se omlouvám za to, co se stalo. Kdybych to věděla...
Ne, to je v pořádku. Nemusíš se omlouvat.
Měla bys jít.
Prosím.
Ale právě jsem přišla.
Ty patříš do Arendelle.
- Ty taky. - Ne, Anno. Já patřím sem.
Sama.
Můžu tady být tou, kterou jsem.
Bez toho, abych někomu ublížila.
- Vlastně, když už jsme u toho... - Šedesát!
Počkat. Co je to?
Ahoj, já jsem Olaf a miluju vřelá objetí.
Olaf?
Stvořila jsi mě.
Vzpomínáš si?
A ty jsi naživu?
Myslím, že ano?
Je prostě takový, jak jsme ho jako děti postavily.
Jo.
Elso, byly jsme si velmi blízké.
A můžeme znovu být.
- Chyť mě! - Zpomal.
Anno!
Ne, nemůžeme.
- Měj se, Anno. - Elso, počkej.
Ne, snažím se tě ochránit!
Nemusíš mě chránit, já se nebojím.
Prosím, neodháněj mě od sebe znovu.
Prosím, nezabuchuj dveře.
Už se nemusíš držet zpátky.
Protože poprvé za celou tu věčnost
jsem tomu konečně porozuměla.
Protože poprvé za celou tu věčnost to můžeme společně napravit.
Můžeme odejít z této hory společně.
Nemusíš žít ve strachu.
Protože poprvé za celou tu věčnost
budu tady.
Anno, prosím, vrať se zpět domů.
Tvůj život čeká.
Užij si slunko a otevřené brány.
- Jo, ale... - Já vím, myslíš to dobře.
Ale nech mě být.
Ano, jsem osamělá, ale jsem osamělá a volná.
Jen se ode mě držte dál a budete v bezpečí.
- Vlastně nejsme. - Co tím myslíš, že nejste? - Mám pocit, že to nevíš.
Co nevím?
Arendelle je hluboce ponořen do sněhu.
Cože?
Tak nějak jsi všude vyčarovala věčnou zimu.
Všude?
- Je to v pohodě, můžeš to nechat rozmrznout. - Ne, nemůžu.
- Nevím jak. - Jistěže můžeš.
Vím, že můžeš.
Protože poprvé za celou tu věčnost
- Jsem takový blázen. - Se nemusíš bát.
- Žádný způsob jak ze mě dostat tu bouři. - Můžeme to udělat společně.
- Nemůžu ovládat kletbu, která ve mně je. - Se mnou obrátíš bouři.
Anno, jen to zhoršuješ.
- Nepanikař. - Je tu tolik strachu.
- Nech slunce zazářit. - Můžeme tomu čelit společně.
- Ne! - Můžeme změnit tohle zimní počasí a všechno bude...
Nemůžu!
Anno, jsi v pořádku?
- Jsem v pořádku. Je mi skvěle. - Kdo je to?
Počkat, na tom nesejde, musíte odejít.
Ne, vím, že tomu můžeme čelit společně.
Jak? Jak chceš zastavit tuhle zimu?
Prostě mě zastavit?
- Anno, měli bychom odejít. - Ne, bez tebe neodejdu, Elso.
Ale ano, odejdeš.
Přestaň! Dej nás dolů!
Běžte!
Hlavou napřed!
Pozor na můj zadek!
Není hezké házet lidi!
- Jestli do toho můžu vstoupit. Klid. Uklidni se. Prostě se uklidni. - Dobrá.
- Nech toho sněhuláka být. - Jsem klidná.
Skvělé. Ale no tak!
- Vidíš? Jen ho to naštvalo. - Odvedu pozornost.
Vy běžte.
Ne, ne, ty ne.
Celé je to jen horší.
Dávej pozor!
Ne! Co to děláš?
Dostala jsem ho!
Je to 30 metrů vysoko.
60 metrů.
- Na co to je? - Na kopání sněhu.
Dobře. A co až spadneme?
Jsou tam dva metry čerstvého sněhu, dopadneme jako do peřinky.
Doufejme.
Dobře, Anno. Na tři.
- Dobře. - Jedna... - Jen mi řekni kdy, jsem připravená.
- Dvě... - Jsem celá nažhavená! Ano!
Klid.
Strom!
Co se to...
stalo?
Nejsem nějak ve formě.
A je to. Hej, Anno! Svene!
Kam jste se poděli? Úplně jsem vás ztratil.
Právě jsme o tobě mluvili.
Jen v dobrém, jen v dobrém.
Ne!
Tohle to moc nezlepšuje, že?
Olafe!
- Zůstaňte, kde jste! - Lez rychleji!
Zadrž. Co to?
Kristoffe!
Vrátili jste se!
Už se nevrátíme.
Měl si pravdu. Jako do peřinky.
Olafe!
Necítím svoje nohy! Necítím svoje nohy!
To jsou moje nohy.
Hej, udělej mi laskavost, chyť mi moje tělo.
To je lepší.
Nazdar, Svene! Ty jsi nás našel!
Jak je, ty můj sobe?
Takhle s ním nemluv.
Počkej.
- Jsi v pořádku? - Děkuji ti.
Co tvoje hlava?
Myslím, že je v pořádku. Je v pohodě. Mám tvrdou lebku.
Já nemám lebku.
Nebo kosti.
Takže...
- Co teď? - Co teď?
Co teď?
Co jen budu dělat?
Vykopla mě. Nemůžu se vrátit do Arendelle s tímhle počasím.
- A co tvůj byznys? - S tím si nedělej starosti.
- Dělej si starosti o svoje vlasy. - Cože?
- Právě jsem spadla z útesu, měl bys vidět svoje. - Ne, tvoje bělnou.
Bělnou? Jsou bílé. Cože?
Je to kvůli tomu, jak tě trefila?
Vypadá to hrozně?
- Ne. - Zaváhal jsi.
Ne, nezaváhal. Anno, potřebuješ pomoc. Dobře? Tak pojď.
- Dobře! Kam jdeme? - Navštívit mé přátele.
- Experty na lásku? - Experty na lásku?
A nedělejte si starosti. Oni budou vědět, jak to napravit.
Jak to víš?
Protože jsem je to viděl napravovat už dříve.
Domnívám se, že jsem také expert na lásku.
Dát se dohromady. Ovládat to.
Neciť! Neciť! Neciť!
Neciť!
Podívej, Svene, nebe se probouzí.
- Je ti zima, - Trošičku.
Počkej. Pojď sem.
Takže, ohledně těch mých přátel, no...
říkám jim přátelé, ale jsou spíše jako rodina.
Když jsem byl dítě, tak jsem byl jen já a Sven, dokud se mě neujali.
- To udělali? - Ano.
Musím tě varovat. Mohou být trochu nevhodní.
A hlasití. Velmi hlasití.
Někdy jsou dokonce arogantní, tvrdohlaví. Neomalení.
A opravdu neomalení,
ale ty to určitě chápeš, jsou v pohodě.
Kristoffe, zní to úžasně.
Dobrá tedy...
Seznam se s mou rodinou.
Ahoj, lidi!
Jsou to kameny.
Pomátl se.
Ani bych tě nepoznal, hodně jsi zhubl, co?
Já upoutám pozornost a ty mezitím utečeš.
Ahoj, Svenova rodino! Rád vás poznávám.
Protože tě mám rád, Anno, tak ti napomáhám k útěku.
Chápu, že jste experti na lásku.
Proč neutíkáš?
Dobře, já teda půjdu...
Ne, ne, ne. Anno! Počkej!
Kristoffe!
Kristoff je doma!
- Kristoff je tady! - Kristoff je doma!
Počkat. Kristoff?
Dovol mi, abych se na tebe podívala.
Vezmu ti šaty, vyperu je.
Ne, nechám si je na sobě. Podívejte, rád vás všechny vidím.
- Kde je děda? - Šel si zdřímnout.
Ale podívej! Mám novou houbu!
Já mám ohnivý krystal.
Mně odstranily ledvinové kameny.
Kristoffe, zvedni mě!
Ty ale rosteš! To je dobře!
Trollové? Jsou to trollové?
Přivedl dívku!
- Co se děje? - Naučil jsem je to.
Podívám se na tebe. Světlé oči. Fungující nos. Zdravé zuby.
Ano, ano. Je pro našeho Kristoffa dobrá.
- Ne. - Máš špatnou představu. - Kvůli tomu jsem ji sem nepřivedl. - Správně.
My nejsme... Já nejsem...
Co je za problém, drahá?
Proč se držíš zpátky od takového chlapa?
- Je to kvůli tomu, jak chodí? - Cože?
- Nebo kvůli tomu, jak mluví? - Ne.
Nebo kvůli tomu, jaké má divné nohy?
A i když víme, že se dobře myje, tak vždy skončí tím, že nějak páchne.
Ale nikdy jsme nepotkali nikoho tak citlivého a milého.
Milé.
Není bezchybný a má pár nedostatků.
Jako jeho podivný mozek a ta věc se sobem.
- Je to trochu mimo zákony přírody. - Tohle není o mně.
Má mouchy, ale jedním jsme si jistí.
Můžeš ho napravit trochou lásky.
Mohli byste přestat zpívat? Máme tady opravdu vážný problém.
Já ti povím... řekni mi drahá. Je to způsob, jak utíká?
Nebo jaké má sociální poruchy?
Nebo že chodí na záchod v lese?
To jsem nepotřebovala vědět.
Nebo je to kvůli jeho světlým vlasům?
Nebo kvůli tomu, jak zakrývá, že je hodný?
Není bezchybný a má pár nedostatků.
Nemám.
To, jak se izoluje, jen potvrzuje, jeho potřebu být obejmut.
Má mouchy, ale my víme, co dělat.
Způsob, jak ho napravit, je pomocí tebe.
Přestaňte, nechte toho! Dost!
Je zasnoubená s nikým jiným, jasný?
Má pár much.
Ale to je maličkost.
Tohle zasnoubení je jen dohoda.
A mimochodem, já nevidím žádný prsten.
Má pár much a je neschopná rozhodovat.
Zbav se snoubence a všechno bude napraveno.
Neříkáme, že ho můžeš změnit,
protože lidé se moc nemění.
Jen říkáme, že láska je moc, která je silná a divná.
Lidé dělají špatná rozhodnutí, když jsou naštvaní, vyděšení nebo ve stresu.
Hoď trochu lásky.
A budou se mít dobře. Opravdová láska přináší jen dobro.
Každý má pár much, o tom to je.
- Otče! - Sestro! - Bratře!
Potřebujeme trochu zvednout a odkutálet se pryč.
Každý má pár much, ale když na to přijde.
Jen člověk s mouchami může napravit stejného člověka.
Opravdová láska!
Anno, bereš si Kristoffa jako svého manžela?
Počkat, cože?
Vdáváš se.
Anno.
Je studená jako led.
Je tady podivná magie.
- Dědo Pabbie! - Pojď, přiveď mi ji sem.
Anno, tvůj život je v nebezpečí.
Ve tvém srdci je led, který tam dala tvá sestra.
Pokud nebude odstraněn, tak tvé srdce navždy zmrzne.
Co? Ne.
- Ale můžeš to odstranit, že? - Nemůžu, je mi to líto.
Kristoffe, kdyby to byla hlava, tak by to bylo jednoduché, ale...
Ale jen čin z opravdové lásky může napravit zmrzlé srdce.
Čin z opravdové lásky?
Možná polibek z opravdové lásky.
Anno, musíme tě odvézt zpět k Hansovi.
Hans.
Pomoz nám, Svene.
- Olafe, pojď honem! - Už jdu!
Pojeďme políbit Hanse! Kdo je vlastně ten Hans?
Jdeme najít princeznu Annu. Vy buďte na stráži.
Ale královně neubližujte.
- Rozuměli jste? - Ano, princi.
Královna!
Běž, běž. No tak!
Tady!
Támhle je! Pojď!
Máme ji!
Ne, prosím.
Držte se dál!
Pal, pal!
Dostaň ji!
No tak, pojď!
Královno Elso!
Nebuď tou zrůdou, které se bojí.
Ne. Co jsem to provedla?
Proč jsi mě sem přivedl?
Nemohl jsem je nechat tě zabít.
Ale jsem pro Arendelle nebezpečná. Přiveď Annu.
Anna se nevrátila.
Mohla bys zastavit zimu a přivést zpátky léto? Prosím.
Copak to nevidíš? Nemůžu.
Musíš jim říct, aby mě nechali jít.
Udělám, co budu moct.
Vydrž. No tak, kamaráde, rychleji!
Jejda.
- Setkáme se u zámku! - Ať tě nevidí, Olafe!
Spolehni se!
- Ahoj. - Co to je?
To je princezna Anna!
Budeš v pořádku?
O mně si nedělej starosti.
- Anno, dělala si nám starosti. - Má paní.
Zahřejte ji a okamžitě najděte prince Hanse.
Najdeme. Děkujeme.
Ujistěte se, že je v bezpečí!
Půjdu tam zpátky a budu hledat princeznu Annu.
Nemůžete jít znova tam ven.
Jestli se jí něco stane...
Pokud se něco stane princezně,
tak budete jediný, kdo Arendellu ještě zůstane.
Je tady. Princi Hansi.
Anno! Jsi tak studená!
- Hansi, musíš mě políbit. - Co?
- Teď, teď. - Zpomal.
Dáme vám trochu soukromí.
- Co se tam venku stalo? - Elsa mě zasáhla jejími schopnostmi.
- Říkala jsi, že by ti nikdy neublížila. - Spletla jsem se.
Anno?
Zmrazila mé srdce a jen čin z opravdové lásky mě může zachránit.
Polibek z opravdové lásky.
Ne, Anno.
Kéž by tak byl někdo, kdo tě miluje.
Cože?
Řekl jsi, že mě miluješ.
Byl jsem 13. následník trůnu, neměl jsem v mém království šanci, věděl jsem to.
Musel jsem se oženit někde jinde.
O čem to mluvíš?
Elsa byla jako následnice trůnu lepší, ale nikdo s ní nikam nechodil.
- Ale ty... - Hansi.
Ty jsi tak zoufalá kvůli lásce.
Oženila by ses se mnou jen tak.
Myslel jsem, že potom, co bychom se vzali, by Elsa měla malou nehodu.
Hansi. Ne, přestaň.
Ale ona sama se zavrhla a ty jsi jako hloupá šla za ní.
Prosím.
Vše, co nyní zbývá, je zabít Elsu a přivést zpátky léto.
Ty bys nebyl vhodný ani pro Elsu.
Ne, ty bys nebyla vhodná pro Elsu.
Na druhou stranu, já budu hrdina, který zachránil Arendelle před zničením.
To ti neprojde!
Už se stalo.
Prosím, někdo, pomozte.
Prosím, prosím!
Každou minutou se ochlazuje,
jestli něco brzy neuděláme, tak umrzneme.
- Princi Hansi. - Princezna Anna je...
- ... mrtvá. - Co?
Co se jí stalo?
Byla zabita královnou Elsou.
Její vlastní sestrou.
Alespoň jsme si řekli naše manželské sliby.
Předtím než mi zemřela v náruči.
O tom nemůže být pochyb.
Královna Elsa je zrůda a všichni jsme ve velkém nebezpečí.
Princi Hansi, Arendelle k vám vzhlíží.
S těžkým srdce.
Obviňuji královnu Elsu z Arendelle ze zrady.
A odsouzení k trestu smrti.
Pospěšte si.
- Je nebezpečná. - Rychle. - Opatrně.
- Dveře nejdou otevřít! - Jsou zamrzlé panty!
Co se děje, kamaráde? Hej, dávej pozor.
Co je to s tebou?
Nerozumím ti, když se mnou takhle mluvíš.
Přestaň! Dej mě dolů!
Ne, Svene! Nevrátíme se! Je s její opravdovou láskou.
Co je to?
Anno!
No tak, běž, hochu!
Pomoc.
- Anno? - Olafe.
Ne.
Olafe? Běž odtamtud!
Tak tohle je teplo.
Miluju ho. Ale nedotýkat se.
Kde je Hans? Co se stalo s tím polibkem?
Spletla jsem se. Nebyla to opravdová láska.
Ale dostali jsme se až sem.
Prosím, Olafe. Nemůžeš tady zůstat. Taješ.
Neodejdu, dokud tě opravdová láska nezachrání.
Máš nějaký nápad?
- Ani nevím, co to láska je. - To je dobrý.
Já to vím. Láska je...
Upřednostnit potřeby jiného před těmi vlastními, jako...
když tě Kristoff přinesl až sem za Hansem a navždy tě opustil.
Kristoff mě miluje?
Páni. Ty opravdu nevíš nic o lásce, že ano?
Olafe, ty taješ!
Pro některé lidi stojí za to tát.
Ale ne zrovna teď.
Neboj se, postarám se o to.
Dostaneme se ven skrz...
Počkat, něco mám.
To je Kristoff a Sven! Vracejí se!
Vážně?
Jedou vážně rychle. Myslím, že jsem se spletl.
Nemyslím si, že tě Kristoff miluje dost na to, aby tě opustil.
Pomoz mi vstát, Olafe. Prosím.
Ne, ne, ne! Prosím, zůstaň u ohně a zahřej se.
- Potřebuju se dostat ke Kristoffovi. - Proč?
Vím proč!
Opravdová láska je přímo tady.
Jede fjordem jako král na svém sobovi. Pojď honem!
Dávej pozor!
Zpátky!
Jsme v pasti.
Sklouzni se, Anno!
Zvládli jsme to!
Běž, běž, běž!
No tak, kamaráde, rychleji!
Kristoffe!
Běž dál!
Kristoffe!
Poběž!
Ne!
Svene!
Hodnej kluk.
Kristoffe.
Anno!
Elso!
Nemůžeš od tohohle jen tak utéct!
- Postarej se o mou sestru. - Tvou sestru?
Vrátila se z té hory slabá a chladná. Říkala, že jsi jí zmrazila srdce!
Snažil jsem se ji zachránit, ale bylo příliš pozdě.
Její kůže byla ledová. Vlasy jí zbělely.
Tvoje sestra je mrtvá. Kvůli tobě!
Ne!
Kristoffe?
Anno!
Elso?
Ne!
Anno!
Anno. Ne. Ne. Prosím. Ne.
Anno.
Anno?
- Elso. - Ty ses pro mě obětovala?
Miluji tě.
Jo!
Čin z opravdové lásky zachránil její zmrzlé srdce.
Láska to rozmrazí.
Láska. Jistěže.
- Elso? - Láska.
Věděla jsem, že to zvládneš.
Úžasný. Nejlepší den mého života.
A asi i můj poslední.
Olafe. Vydrž, maličký.
Můj vlastní sněžící mrak!
Anno? Ale vždyť ti zmrazila srdce.
Jediné zmrzlé srdce, které je poblíž, je to tvoje.
Nebylo to fantastické?
Odvezu toho ničemu zpátky do jeho země.
A uvidíme, co s ním udělá jeho dvanáct bratrů.
- Arendelle ti děkuje, můj lorde. - Tohle je nepřípustné!
Jsem obětí strachu. Byl jsem traumatizován. A bolí mě v krku.
Je tady doktor, kterého bych mohl navštívit? Ano? Ne?
Žádám o to, vidět se s královnou.
Mám tu zprávu přímo od královny.
Arendelle se nadále a navždy,
vzdává jakékoliv možnosti obchodu,
s Weaseltownem.
Weselton. Je to Weselton!
- Pojď, pojď honem! - Dobře, dobře, jdu.
- Sloup. - Promiň.
Dobře. Dobře. Jsme tady.
Dlužila jsem ti sáně.
- Myslíš to vážně? - Ano. Je to nejnovější model.
Ne, to nemůžu přijmout.
Musíš. Žádné vrácení. Žádné výměny. Královniny rozkazy.
Jmenovala tě oficiálně mistrem ledu a dodavatelem.
- Co? To nemuselo být. - Ale samozřejmě že ano.
A má držák na pití. Líbí se ti?
Líbí se mi? Miluju je!
Můžu tě políbit?
Mohl bych. Chci říct, rád bych. Teda mohl bych? Mohli bychom?
Počkat, cože?
Mohli.
Léto!
Ahoj!
Jste připraveni?
Miluju, když jsou brány otevřené.
Už nikdy je znovu nezavřeme.
Elso, jsou překrásné, ale víš přece, že nebruslím.
No tak, zvládneš to.
Pozor! Projíždí sob.
Mám to, mám to. Nemám, nemám.
- Ahoj, lidi. - To je Olaf.
Přeložil Bac