do SK přeložila larelay do CZ se pokusil přeložit fomk
tvorba časovaní Marty korektura shodující se s knihou Freus
Zabila jsem Siriuse Blacka!
Vrátil se!
Harry Potter: Vyvolený?
Počet obětí stále narůstá
Potápěči pátrají po nezvěstných osobách. Všechny okolní oblasti jsou uzavřené.
Malfoyova manželka se svým synem potupně odchází od soudu
Harry Potter... Kdo je Harry Potter?
Ale nikdo.
Takový blb.
Ty tvoje noviny jsou fakt divné.
Přísahala bych, že jsem viděla jak se v nich ty fotky hýbou.
Fakt?
Ano. Myslela jsem si, že mi přeskočilo.
- Chtěl bych se zeptat... - V jedenáct.
V tolik končím.
Pak mi můžeš povyprávět o tom blbovi Harrym Potterovi.
Toto léto jsi velmi neopatrný, Harry.
Rád jezdím vlakem sem a tam.
Zahání to zlé myšlenky.
Nepříjemný pohled, že ano?
Je s ním spjata zajímává historka.
Teď ale nemáme čas na to, abychom si tu povídali.
Chyť se mě.
Neboj, udělej to.
- Právě jsem se přemístil, že? - Vskutku, ano.
A musím podotknout, že k mému překvapení velmi úspěšně.
Většina lidí napoprvé zvrací.
Fakt, netuším proč.
Vítám tě v kouzelné vesničce zvané Blábolivý Brod.
Předpokládám, že právě teď přemýšlíš nad tím, proč jsem tě sem vzal.
Mám pravdu?
Upřímně řečeno pane, za ty léta jsem si na to už zvyknul.
Vytáhni si hůlku, Harry.
Horacio?
Horacio!
Vyvolený?
U Merlinových vousů!
Albusi, nemusíš mě hnedka zmrzačit!
Horacio, musím uznat, že napodobit křeslo umíš velmi přesvědčivě.
Potahy jsou umění. Výplň je už brnkačka. Co mě vlastně prozradilo?
Dračí krev.
Dobrý den.
Seznamte se.
Harry, rád bych ti představil mého dlouholetého přítele a kolegu,
Horacia Křiklana.
Horacio... Určitě víš, kdo to je.
Harry Potter.
Co má znamenat toto divadlo?
Nečekal jsi náhodou někoho jiného, že?
Někoho jiného? Nevím, o čem to mluvíš.
No tak jo. Smrtijedi se mě už rok snaží naverbovat.
Víš jaký je to pocit?
Nemůžu je pořád odmítat, proto se nikde nezdržím dýl než týden.
Mudlové, kterým to tu patří, jsou na Kanárech.
- Měli bychom tady malinko uklidit, co ty na to. - Hmm.
Pozor.
Tak a je to.
- Můžu si skočit na toaletu? - Samozřejmě.
A Albusi, nemysli si, že nevím, proč jsi přišel.
Moje odpověď je stále stejná, NE. Definitivní a neodvolatelné "NE"!
Jsi celý otec.
- Až na ty oči. Ty máš... - Po matce. Ano.
Lily... Sladká Lily. Byla neobyčejně chytrá a inteligentní.
Což je dost pozoruhodné, když pocházela z mudlovské rodiny.
Přesně jako moje nejlepší kamarádka.
- Nejchytřejší z celého ročníku. - Já nemám předsudky. Ne to ne!
Tvoje matka patřila mezi mé největší oblíbenkyně.
Podívej, tady ji mám. Úplně vepředu.
Ti jsou mí. Všichni do jednoho. Moji bývalí studenti.
Poznáváš Barnabáše Cuffea? Šéfredaktora Denního věštce?
Vždy čeká na moji sovu s komentáři ohledně aktuálního dění.
Gwenog Jonesová, kapitánka Holyheadských harpyjí.
Vždy, když chci, dostanu volňásky.
Ale už dlouho jsem nebyl na žádném zápase famfrpálu.
Ó ano. Regulus Black.
Jeho starší bratr Sirius však před pár týdny bohužel zemřel.
Učil jsem celou rodinu Blacků. Kromě Siriuse, což je velká škoda.
Byl to nesmírně nadaný chlapec.
Když přišel Regulus, dostal jsem ho, ale...
Byl bych je měl rád úplně všechny.
Horacio!
Můžu si vzít tento časopis?
Líbí se mi ten pletací vzor.
Ale samozřejmě. Vy už odcházíte?
No, poznám, kdy jsou moje šance ztracené. Což mě velmi mrzí.
Byl bych považoval za svůj osobní úspěch,
kdyby ses rozhodl vrátit do Bradavic.
Ale jsi jako tady můj přítel, pan Potter, výjimečnost sama.
Tak teda sbohem, Horacio.
Sbohem.
Tak dobře tedy! Udělám to!
Chci ale kabinet profesorky Marrythoughtové!
A ne ten brloh co jsem měl posledně.
A očekávám zvýšení platu. Žijeme v šílených časech.V šílených!
Naprostá pravda.
Pane, co to mělo všechno znamenat?
Ty jsi nadaný, slavný a mocný. A to si Horacio velmi cení.
Určitě se tě pokusí přidat do své sbírky, Harry.
Byl bys jeho korunovační klenot.
Proto se vrací do Bradavic.
Jeho návrat je životně důležitý.
Obávám se, že jsem ti překazil skvělý večer, Harry.
Byla skutečně překrásná.
- Ta slečna. - To nic, pane.
Zítra za ní zajdu a na něco se vymluvím.
Dnes večer se už do Kvikálkova nevrátíš, Harry.
Pane, ale co Hedvika? A můj kufr?
Už na tebe čekají.
Hedviko?
Mami?
Ginny? Co se děje?
Jen se chci zeptat, kdy přijel Harry?
Cože?
- Harry? Jaký Harry? - Přece Harry Potter!
Kdyby byl Harry Potter v mém domě, určitě bych o tom věděla, nemyslíš?
- V kuchyni je jeho kufr a taky sova. - Ale kdeže, zlatíčko.
O tom vážně pochybuji.
Harry? Říkal někdo něco o Harrym?
Já, ty zvědavče. Je u tebe v pokoji?
Jasně, že ne! Kdyby tam byl, musel bych o tom něco vědět, ne?
- Neslyšela jsem tu náhodou sovu? - Ty jsi ho taky neviděla, že?
- Asi se toulá někde po domě. - Fakt?
- Fakt. - Harry!
Harry!
Vítej! To je ale úžasné překvapení!
Nazdar!
Proč jsi nám prosím tě nedal vědět, že dorazíš?
Nic jsem nevěděl. To Brumbál.
Ach ten mužskej. Ale co bychom si bez něho počali.
Pasta... Měla jsi tam pastu.
Kdy jsi přišla?
Před pár dny.
A to jsem ani netušila, zda vůbec dorazím.
Mamce před týdnem úplně přeskočilo.
Nechtěla, abychom se s Ginny vrátili do Bradavic. Prý je to příliš nebezpečné.
- Ale nevykládej. - No není sama.
Dokonce i naši, a to jsou mudlové vědí, že se děje něco zlé.
Taťka to rázně vyřešil a řekl, že se chová jako bláznivá ženská.
Pár dní to sice trvalo, ale naštěstí se už vzpamatovala.
Ale přeci jde o Bradavice a Brumbála. Co může být bezpečnější?
No dost se šušká o tom, že...
- Brumbál už stárne. - To je kravina. Vždyť má sotva...
Kolik že mu to vlastně je roků?
150?
Plus mínus pár let.
Ciso, nedělej to! Nemůžeme mu věřit!
- Pán Zla mu věří. - Pán Zla se mýlí!
Zmizni, Červíčku.
Já vím, že jsem sem neměla chodit..
Dokonce i Pán Zla mi o tom zakázal mluvit.
Pokud to Pán Zla zakázal, tak mlč.
Polož to Bellatrix. To, co nám nepatří, toho se nedotýkáme.
- Jsem s tvojí situací obeznámen, Narciso. - Ty?
Pán Zla ti to opravdu pověděl?
Tvoje sestra má pochybnosti.
Ale to je pochopitelné. Celé roky jsem hrál svoji roli tak bravurně,
že jsem obelhal i jednoho z největších kouzelníků všech dob.
Brumbál je velký kouzelník. Jenom hlupák by o tom pochyboval.
Já o tobě nepochybuji, Severusi.
Měla bys být poctěna, Ciso. A Draco taky!
Je to ještě chlapec.
Nemůžu změnit rozhodnutí Pána Zla.
Ale snad bych věděl o možnosti, jak Dracovi pomoct.
Severusi, tak to odpřisáhni.
Zavaž se Neporušitelným slibem.
Jsou to jen prázdné slova.
Udělá, co bude v jeho silách.
A když ho bude nejvíc potřeba,
zaleze zpět do své díry.
Zbabělec.
Vytáhni svou hůlku.
Přisaháš Severusi Snape,
že dohlídneš na Draca Malfoye,
když se bude pokoušet splnit přání Pána Zla?
Přísahám.
Přisaháš, že uděláš všechno proto,
abys ho ochránil před újmou?
Přisahám.
A když Draco selže,
tak ty sám splníš jeho úkol,
kterým Pán Zla pověřil Draca.
Přisahám.
Pojďte pojďte! Máme omdlívací oplatky. Lahůdky!
- A při příležitosti začátku školy, krvácivé kokosky! - Dávivé dortíčky!
Do kotlíku, fešáku.
- Speciální temný peruánský prášek. - Na tom jsme vydělali balík.
Hodí se, když potřebuješ rychle zmizet.
Zdravíme dámy! Takže nápoj lásky, co?
Ano. Fakt funguje. Ale jak jsme tak slyšeli, sestřičko,
- ty ho vlastně ani nepotřebuješ. - Co tím myslíš?
Nerandíš náhodou s Deanem Thomasem?
Do toho vám nic není.
- Kolik to stojí? - 5 galeonů.
- A kolik pro mě? - 5 galeonů. - Jsem váš bratr!
10 galeonů.
Pojďme.
Ahojky Rone.
Ahoj.
Jak to ti Fred a George dělají. Většina obchodů je zavřených.
Fred tvrdí, že v těchto časech se lidi potřebují zasmát.
Asi má pravdu.
Ale ne!
U Ollivandera kupovali všichni svoje hůlky.
Harry?
Zdá se mi to, nebo Draco i s jeho matkou nechtějí, aby je někdo sledoval.
Nikomu se nelíbím! Nikomu kromě tebe.
Jinotaj!
Je rozkošný.
Občas na Vánoce zpívají koledy.
- Jinotaj? - Ano, díky.
Co je to Strachopud?
Neviditelný tvor. Vletí ti do uší a úplně tě zmate.
Jinotaj!
Co tam Draco dělal s tou divnou skříní?
A kdo byli ti lidé?
Vy to nechápete? Byl to ceremoniál.
- Zasvěcení. - Ale přestaň, Harry.
- Vím, kam tím míříš. - Je to tak!
Je jedním z nich.
Z koho?
Harry se domnívá, že Draco Malfoy je Smrtijed.
Co ti přeskočilo?
Co by mohl mít Ty-Víš-Kdo v plánu s nekým, jako je Malfoy?
Tak co potom dělal u Borgina a Burkse? Vybíral nábytek?
Je to divný obchod. A on je taky divný.
Jeho otec je Smrtijed. Má to přece logiku!
- Hermiona to viděla na vlastní oči. - Už jsem ti to přeci říkala.
Nevím, co jsem viděla.
Jdeš se projít.
Co to bylo?
Klid kluci. To bude asi nějaký prvňák, co děla blbosti.
Draco, sedni si. Za chvíli jsme v Bradavicích.
Bradavice. Jaká ubohá a trapná škola.
Skočil bych z Astronomické věže, kdybych tam musel ještě dva roky chodit.
Co tím myslíš?
Příští rok asi neuvidíš, jak ztrácím čas na hodinách kouzlení.
Bavíš se, Blaisi?
Uvidíme, kdo se bude smát poslední.
Běžte.
Chci si něco ověřit.
Kde je Harry?
Asi už vystoupil. Pojď.
Matka tě neučila, že poslouchat cizí rozhovory, je neslušné, Pottere?
Petrificus Totalus!
Aha jasně...
Chcípla, ještě když ti sliny tekly po bradě!
To bylo za mého otce.
Příjemnou cestu zpět do Londýna.
Finite!
- Ahoj Harry. - Lenko!
- Jak jsi mě tu našla? - Strachopudi.
Máš jich plnou hlavu.
Mrzí mě, že jsi kvůli mě zmeškala kočáry.
Nic se nestalo.
Služba jako pro přítele.
Ale vždy já jsem tvůj přítel, Lenko.
To je milé.
No konečně! Už bylo načase. Všude vás hledám.
Dobře tedy. Jména?
Ale pane profesore, znáte mě už 5 let.
Žádné výjimky, Pottere!
Co je to za lidi?
Bystrozorové.
Kvůli bezpečnosti.
Co je to za klacek?
To není žádný klacek, idiote, ale vycházková hůl.
- Dalo by se to považovat za útočnou zbraň. - To je v pořádku, pane Filchi.
Za pana Malfoye se můžu osobně zaručit.
Hezký ksicht, Pottere.
Nechceš, abych ti ho napravila?
Osobně si myslím, že takto vypadáš drsnější,
ale jak chceš.
Už si někdy napravovala nos?
Ne, ale za to několikrát zlomené prsty na nohách.
To není zas až takový rozdíl.
Tak fajn. Zkusit to můžeš..
Episkey!
Jak vypadám?
Neobyčejně obyčejně.
Paráda.
Nejanči. Hned tu bude.
Mohl by si se už konečně přestat nacpávat?
Ztratil se ti nejlepší kamarád!
To bolí!
Otoč se, ty šílenče!
Zase je celý zakrvavený.
Proč je vždycky od krve?
Tentokrát je to jeho krev.
Kde si byl?
A co to máš s obličejem?
Co jsem zmeškal?
Moudrý klobouk nás nabádal, abychom byli stateční a silní.
To se mu lehce povídá.
Je to přece klobouk.
Všem přeji příjemný večer.
Nejdřív bych Vám rád představil nového člena našeho učitelského sboru.
Horacia Křiklana.
Profesor Křiklan se rozhodl vrátit na své staré místo učitele lektvarů.
Místo učitele obrany proti černé magii zatím převezme profesor Snape.
Jak jistě víte,
při příchodu každého z vás prohledali.
A máte právo vědět proč.
Kdysi žil jeden mladý muž,
který přesně jako Vy, sedával v této síni...
chodíval po chodbách tohoto hradu...
spal pod jeho střechou.
V každém ohledu vypadal jako kterýkoliv student.
Jmenoval se...
Tom Raddle.
Ale dnes...
ho celý svět zná pod jiným jménem.
To mi, jak tu dnes stojím,
a hledím na vás,
připomíná jednu nepříjemnou skutečnost.
Každý den,
každou hodinu,
možná i v této chvíli,
se síly Temnot pokouší proniknout přes zdi tohoto hradu.
Ale nakonec,
největší zbraní...
jste vy!
To byla jen menší úvaha k zamyšlení.
A teď rychle do postelí, šup šup.
Fakt povzbuzující.
Dějiny čar a kouzel jsou na poschodí, dámy. Ne dole.
Pane Davisi. Pane Davisi! To je dívčí koupelna.
Pottere!
To nevypadá dobře.
Bavíte se dobře?
- No, máme dnes dopoledne volno. - Všimla jsem si.
Myslela jsem si, že ho využijete na lektvary.
Nebo už nechcete být Bystrozorem?
Chtěl jsem, ale to bych musel být u NKÚ vynikající.
To platilo, pokud lektvary učil profesor Snape.
Profesor Křiklan ale do seminářů na OVCE přijímá i studenty,
kteří dosáhli hodnocení "nad očekávání".
- Skvělé. Takže tam hned půjdu. - Výborně.
Pottere? Vemte sebou i Weasleyho. Tváří se až moc spokojeně.
Nechci chodit na lektvary. Čeká mě konkurz na famfrpál. Musím trénovat.
Starostlivost o detaily při přípravě je základnou podmínkou plánovaní.
Ale! Harry, už jsem začínal mít obavy. A přivedli jste si i kamaráda, jak vidím.
Ron Weasley, pane. Na lektvary jsem dutý jako poleno. Tak já radši...
Ale nesmysl. S tím si poradíme.
Harryho přítel je i můj přítel. Vemte si učebnice.
Promiňte, pane, ale já ještě nemám učebnici a Ron taky ne.
Nevadí, vemte si nějaké ze skříně.
Tak jak už jsem říkal, připravil jsem na dnešek pár lektvarů.
Tuší někdo z vás, o jaké lektvary to jsou?
- Ano, slečna... - Grangerová, pane.
Tohle tady je... Veritasérum. Nápoj pravdy.
A tohle tu je...
Jeho příprava je velmi náročná. Amorův šíp.
Nejúčinnější nápoj lásky.
Každému voní jinak, podle toho, co ho přitahuje.
Například já cítím čerstvě...
posekanou trávu,
nový pergamen a...
mentolovou zubní pastu.
Amorův šíp nevytváří skutečnou lásku, to opravdu není možné. Vyvolává však...
velmi silné citové vzplanutí či posedlost.
A právě z toho důvodu...
je to asi nejnebezpečnější elixír v této místnosti.
Pane? Neřekl jste nám, co je toto.
Ach ano.
To, co tu vidíte, dámy a pánové...
je velmi zvláštní elixír,
známy jako Felix Felicis.
- Ale nejčastěji se mu říká... - Tekuté štěstí.
Správně slečno Grangerová.
Tekuté štěstí.
Příprava je velmi složitá a každá chybička může způsobit katastrofu.
Stačí jeden doušek a zjistíte, že se vám podaří všechno, o co se pokusíte.
Dokud nepřestane účinkovat.
A právě to, vám dnes nabízím jako odměnu.
Jednu malou lahvičku tekutého štěstí studentovi,
kterému se po zbytek hodiny...
podaří namíchat přijatelný odvar živoucí smrti.
Recept na jeho přípravu najdete v učebnicích na straně 10.
Ale musím podotknout, že doposud se podařilo jenom jednomu studentovi
připravit lektvar tak kvalitně, že tuto cenu vyhrál.
Přeji vám hodně štěstí.
Můžete se do toho pustit.
Příprava lektvarů pro pokročilé
Tato kniha je vlastnictvím Prince dvojí krve.
Za prvé: Nakrájejte jednu fazolku dřímalky.
Rozdrtit čepelí. Šťáva se líp uvolní.
Jak se ti to podařilo?
Musíš ji rozdrtit, ne nakrájet.
- Ne. V učebnici se píše nakrájet. - Ale neříkej.
Přidejte šťávu z 13 fazolek.
U Merlinových vousů! Je dokonalý!
Jedna jediná kapka by nás všechny zabila.
Dobře teda, přesně jak jsem slíbil. Jedna lahvička Felix Felicis.
Blahopřeji vám.
Použijte ho rozumně.
A Harry, takže si dostal můj dopis. Pojď dál.
Jak se máš?
Dobře, pane.
Škola tě baví?
Na profesora Křiklana jsi udělal velký dojem.
Myslím si, že přeceňuje moje schopnosti, pane.
Vážně?
Určitě.
A co tvoje mimoškolní aktivity.
- Pane? - Všiml jsem si, že trávíš hodně času se slečnou Grangerovou.
- Tak mě napadlo zda— - Ne to vůbec... Ne! Teda...
.. samozřejmě, je úžasná, jsme kamarádi. Ale ne.
Nezlob se. Byl jsem jen zvědavý.
Dost bylo tlachání.
Určitě by si rád věděl, proč jsem si tě dnes zavolal.
Odpověď je tu.
To co vidíš, jsou vzpomínky.
A všechny se týkají jedné osoby...
Voldemorta.
V té době známého jako Toma Raddla.
Tato ampulka obsahuje vzpomínku na den,
kdy jsem ho viděl poprvé.
Chci, abys ji viděl. Pokud nic nenamítáš.
Byla jsem trošku zmatená, když jsem dostala váš dopis, pane Brumbále.
Toma u nás v sirotčinci ještě nikdo nikdy z rodiny nenavštívil.
Měl tu nějaké incidenty s ostatními dětmi. Škaredé věci.
Tome, máš návštěvu.
Jak se máš, Tome?
Dost už!
- Vy jste lékař, že? - Ne.
Jsem profesor.
Já vám nevěřím.
Chce, abyste mě vyšetřil.
Myslí si, že jsem... jiný.
Možná má pravdu.
- Ale já nejsem blázen. - Bradavice nejsou ústav pro blázny.
Bradavice jsou škola.
Čar a kouzel.
Dokážeš různé věci, že Tome?
Takové, které jiné děti neumí.
Umím hýbat věcmi, aniž bych se jich dotkl.
Zvířata plní mé rozkazy, bez toho, abych jich vycvičil..
Umím ublížit lidem, kteří jsou na mě zlí.
Dokážu jim ublížit.
Když chci...
Kdo jste?
Jsem jako ty, Tome.
Jsem jiný.
Dokažte to.
V tvé skříni je něco, co ti nepatří, Tome.
Krádeže v Bradavicích netolerujeme.
V naší škole se naučíš kouzla používat, ale zároveň je taky kontrolovat.
Rozumíš mi?
Umím mluvit s hady.
Vyhledávají mě.
Promlouvají ke mně.
Je to normální u někoho, jako jsem já?
Věděli jste to, pane?
Už tenkrát?
To, že jsem právě poznal toho nejnebezpečnějšího černokněžníka všech dob?
Ne.
Kdybych to býval věděl, tak...
Když byl Tom Raddle v Bradavicích,
sblížil se s jedním konkrétním učitelem.
Uhádneš, se kterým?
Nezavolal jste pana profesora Křiklana jen kvůli lektvarům, že?
Ne, nezavolal.
Profesor Křiklan má totiž něco, po čem velmi toužím.
A tak lehce se toho nevzdá.
Řekl jste, že se mě pokusí přidat do své sbírky.
Přesně tak.
A mám mu to dovolit?
Ano.
Dobře tedy. Dnes dopoledne mi ukážete pár manévrů, abych viděl, jak jste na tom.
Ticho, prosím!
Sklapněte!
Díky.
Tak fajn.
Nezapomínejte, že to, že jste byli v týmu minulý rok,
neznamená, že se do něj dostanete i letos. Jasné?
Fajn.
Weasley, nenaštveš se?
Nenaštvu?
Ano, protože chci taky zkusit pozici brankáře. Neber to osobně.
Vážně?
Taková korba jako jsi ty? Hodil by ses spíš na odrážeče.
Brankář musí být rychlý a pohyblivý.
Aspoň to skusím.
Mohl bys mě pak představit své kamarádce Grangerové?
Rád bych se s ní sblížil, jestli víš co myslím.
- Do toho, Cormacu! - Do toho, Rone!
Do toho, Rone!
No tak, Rone.
Konfundus!
Že je úžasný?
Ani jsem nevěřil, že tu poslední ránu chytím.
Snad to Cormaca moc nežere.
Zabouchnul se do tebe, Hermiono.
Je trapný.
- Slyšela jsi někdy o kouzle Sectumsempra? - Ne, neslyšela.
A kdybys měl špetku úcty, tak tu učebnici vrátíš.
Na to zapomeň. V hodinách je hvězda.
Dokonce lepší než ty.
Křiklan ho považuje za genia.
Co?
- Komu ta učebnice patřila? Podívám se na to. - Ne!
Proč ne?
Má velmi křehkou vazbu.
- Takže křehkou vazbu. - Ano.
- Kdo je Princ dvojí krve? - Kdo? Je to tu napsané.
"Tato kniha je vlastnictvím Prince dvojí krve.“
Už celé týdny tu knihu všude taháš. Prakticky s ní spíš.
A to jsi se ani nepokusil zjistit, kdo je ten Princ dvojí krve?
Nikdy jsem netvrdil, že mě to nezajímá. A nespím s ní.
Má pravdu. Před spaním si rád povídám,
ale ty stále jen čteš tu knihu.
Už si jako Hermiona.
Byla jsem zvědavá...
- tak jsem... - Tak jsi zašla do knihovny. - A?
A nic.
Nenašla jsem žádnou zmínku o Princi dvojí krve.
- No tak vidíš. Není co řešit. - Kašli na to.
- Filiusi, doufal jsem, že vás najdu u Třech košťat. - Ne.
Bohužel mam mimořádnou zkoušku sboru.
- Dá si někdo Máslový ležák? - Jasně.
Jeden můj kamarád sáňkoval na Glaxburském kopci,
Měli jsme takové dlouhé, po domácku vyrobené sáňky norského typu.
- Letěli jsme dolu kopcem... - Sedni si ke mě.
Fajn.
Něco k pití?
Tři Máslové ležáky a do mého vás poprosím trochu zázvoru.
A sakra.
Smrad.
Ale no tak. Vždyť se jen drží za ruce.
A cicmají se.
- Já už radši půjdu. - Cože?
To nemyslíš vážně.
- Vždyť je to moje sestra. - No a?
Kdyby viděla, že se líbáš se mnou, myslíš, že by taky odešla?
- Zdravím chlapče! - Pane, velmi rád vás vidím.
- Já vás taky. Já taky. - Co Vás sem přivádí?
Ke Třem košťatům chodím už tak dlouho, že se stydím si to co jen přiznat.
Ještě si pamatuji časy, kdy bylo jenom jedno koště.
- Zpátky na palubu, Grangerová. - Poslyšte…
Kdysi jsem měl ve zvyku občas uspořádat večírek,
pro vybrané studenty.
Souhlasíte?
Bylo by mi ctí, pane.
I Vy byste byla vítaná, slečno Grangerová.
- Bude mi potěšením, pane. - Výborně!
Očekávejte mou sovu.
Rád jsem vás viděl, Wollonby.
Co to mělo být?
Brumbál chtěl, abych se s ním sblížil.
- Jak sblížil? - Co já vím.
Musí to být důležité. Jinak by to Brumbál ode mě nechtěl.
Máš tu trochu...
- Katie, nevíš co v tom je. - Nech mě, vím, co dělám.
Slyšel jsi to, když říkala, že bychom se spolu líbali?
Kéžby...
Já jsem ji varovala!
Říkala jsem ji, ať se toho nedotýká.
Nepřibližujte se!
Ustupte! Všichni!
Ne ne ne ne.
Nedotýkejte se toho. Jenom s tím obalem.
Rozuměli jste?
Jste si jistá, že Katie ten náhrdelník neměla, když šla od Třech košťat?
Určitě.
Šla na záchod...
a pak vrátila se s tím balíčkem.
Prý je důležitý a musí ho někomu doručit.
- Komu? - Profesoru Brumbálovi.
Děkuji Leanne, můžete jít.
Jak je možné, že vždy když se někde něco semele, jste při tom vy tři.
Věřte mi paní profesorko. Tu samou otázku si pokládám už 6 let.
Ach Severusi!
Co si o tom myslíš?
Myslím, že slečna Bellová...
má štěstí, že žije.
Někdo ji zaklel, že?
Znám Katie. Mimo hřiště by neublížila ani mouše.
Když to šla doručit profesoru Brumbálovi, nedělala to vědomě.
Ano, ano někdo ji začaroval.
Byl to Malfoy.
Pan Potter, to je velmi vážné obvinění.
To teda je.
Máte důkaz?
Prostě to vím.
Takže vy to...
víte.
Opět žasnu nad vašim nadáním, o kterém mohou běžní smrtelníci...
jen snít. Musí být úžasné...
být vyvoleným.
Měli byste se všichni vrátit do vašich ložnic.
Co myslíš, že Dean na Ginny vidí?
A co vidí ona na něm?
Na Deanovi?
- Vždyť je skvělý. - Před pěti hodinami to byl ještě smrad.
Vždyť přece oblapával moji sestru, no ne?
Někdy ti cvakne a musíš ho nenávidět, víš?
Už jen z principu.
Asi máš pravdu.
- Tak co teda na ní vidí? - Nevím.
Je inteligentní, vtipná,
- přitažlivá... - Přitažlivá?
- No vždyť víš, má pěknou pleť. - Pleť?
Takže mi chceš říct, že Dean chodí s mojí sestrou kvůli pleti?
Ne, já jen povídám, že i to může být jeden z důvodů.
I Hermiona má pěknou pleť.
Teda v porovnání s jinými.
Nikdy jsem nad tím takhle nepřemýšlel.
Ale asi máš pravdu.
Velmi pěknou.
- Asi už jdu spát. - Dobře.
Prozraď mi Cormacu, často se vídáš se svým strýcem Tiberiem?
Ano pane. I letos o prázdninách pojedeme s ministrem kouzel na lov.
Tak to je ode mne oba pozdravuj.
A co tvůj strýc, Belby?
Víte o tom, že Marcusův strýc vynalezl Protivlkodlačí lektvar?
- Pracuje teď na něčem novém? - To netuším.
S otcem jsou na nože. Tvrdí, že lektvary jsou hovadina.
Jediný nápoj, který uznává je panák před spaním.
A co vy, slečno Grangerová? Co dělají Vaši rodiče v mudlovském světě?
Rodiče jsou zubaři.
- Pečují lidem o zuby. - Fascinující.
- A je to považované za nebezpečné povolaní? - Ne.
Ale...
Otce jednou jeden chlapec, Robbie Fenwick pokousal.
Potřeboval 10 stehů.
Ale, slečna Weasleyová. Jen pojďte, pojďte.
Podívej se na její oči.
Zase se pohádali s Deanem.
Promiňte, nemám ve zvyku chodit pozdě.
To nic, stihnete akorát dezert.
Jestli vám samozřejmě pan Belby něco nechal.
- Co je? - Nic.
Nashledanou!
Mějte se.
- Pottere! – Promiňte, pane, obdivoval jsem Vaše přesýpací hodiny.
Ano...
Jsou velmi pozoruhodné.
Písek se přesýpá podle hodnotnosti a úrovně konverzace.
Když je podnětná, sype se pomalu.
- Když ne... - Tak já radši půjdu. - Ale nesmysl.
Ty se nemáš čeho bát, chlapče.
Řekněme, že někteří tví spolužáci...
se na moji polici nikdy nedostanou.
Na polici, pane?
Každý, kdo chce něco dokázat doufá, že skončí tady nahoře.
Ale ty už jsi přece něco dokázal, že jo, Harry?
I Voldemort se dostal na poličku, pane?
Pane, vy jste Toma Raddla znal. Učil jste ho.
Během svým školních let v Bradavicích měl pan Raddle mnoho učitelů.
Jaký byl?
Promiňte, pane. Mrzí mě to.
Zabil mi rodiče.
Ale jistě.
Je přirozené, že chceš vědět víc.
Obávám se ale, že tě musím zklamat, Harry.
Pana Raddla jsem znal jako tichého,
bystrého chlapce, který byl odhodlaný stát se prvotřídních kouzelníkem.
Od ostatních se ničím nelišil.
Vlastně jste si byli velmi podobní.
Jestli v něm dřímalo monstrum...
bylo skryté velmi hluboko.
Nandej jim to, Rone.
Ron je babrák!
Spoléhám se na tebe, Rone.
Vsadil jsem si na Nebelvír.
- Nula! - Rone, si super!
Co to má na sobě?
Tak jaké to bylo?
- Co jaké bylo? - Ten večírek.
Dost nuda.
Ale Harrymu chutnal zákusek.
Křiklan pořádá vánoční večírek.
A můžeme si někoho pozvat.
No ty asi půjdeš s McLaggenem. Je taky v Křikově klubu, no ne?
Vlastně jsem chtěla pozvat tebe.
Fakt?
Držím ti palce, Rone.
Vím, že budeš úžasný.
Po dnešním zápase odstoupím.
- McLaggen mě může nahradit. - Jak chceš.
- Džus? - Jasně.
Ahojky.
Vypadáš příšerně, Rone.
Nalil jsi mu něco do skleničky?
To je tonik?
Tekuté štěstí.
Nepij to, Rone!
- Za toto by tě mohli vyloučit! - Netuším, o čem to mluvíš..
Pojď Harry, musíme vyhrát zápas.
Ano!
- Weasley! Weasley! - Ano!
Ano!
Weasley! Weasley! Weasley!
To si neměl dělat.
Já vím.
Asi jsem měl radši použit matoucí kouzlo.
To bylo něco jiné. Tehdy byl konkurz. Toto byl řádný zápas.
Ty si mu ho nedal?
Ron si to jenom myslel
Nové kouzlo. Nacvičuju si ho.
Jde ti to výborně.
Harry, jaký je to pocit?
Když vidíš Deana s Ginny?
Já vím...
Vidím, jak se na ni díváš.
Jsi můj nejlepší přítel.
Tuším, že je tu už obsazeno.
Co to má být, ti ptáci?
Opugno!
Cítím se stejně.
Nemůžu za to, že se odula.
To mezi mnou a Lev...
Je to prostě silnější než my.
Čistá chemie.
Vydrží to? Nevím.
Jsem svobodný člověk.
Může se ocucávat s kým chce.
Mám to na háku.
I když jsme se téměř dohodli, že půjdeme spolu na Křiklanův vánoční večírek.
Ano.
Takže...
Když je to tedy takhle, tak jsem pozvala jiného.
Vážně?
Ano. Proč?
No protože když nemůžeme s těmi, se kterými chceme,
mohli bychom jít spolu. Jako kamarádi.
Jak to, že mě to nenapadlo?
Koho si pozvala?
To je překvapení.
Ale tobě musíme někoho najít.
Nemůžeš jít jen tak s někým.
Vidíš tamtu holku?
To je Romilda Vaneová.
Chce ti podstrčit elixír lásky.
Fakt?
Hej! Ale jenom proto, že si myslí, že jsi vyvolený.
Ale já jsem přece vyvolený.
Promiň...
Dělám si srandu.
Najdeme někoho, koho mám rád.
Nějakou správnou holku.
V této části hradu jsem ještě nebyla.
Možno ve snu. Jsem totiž náměsíčná.
Proto spávám v papučkách.
Harmonia nektarere pasus!
Skleničku?
Neville!
Nejsem v Křikově klubu.
Ale to nevadí. Belby mu dělá hajzlbabku.
- Ne děkuji. - Dobře.
Hermiono! Co tu děláš?
- A co se ti prosím tě stalo? - Jsem na útěku.
Teda...
Schovávám se Cormacovi. Víš... Chtěl se líbat pod jmelím.
Cormac? Ty si pozvala jeho?
Chtěla jsem naštvat Rona.
Děkuji velmi pěkně. Uvidíme se později.
Má chapadla jako škrtidub.
- Dračí tatarák? - Ne děkuji.
Chytré. Strašně po něm smrdí z úst.
Vlastně... Možná to Cormaca odplaší.
Bože můj! jde sem.
Myslím... že právě někam odběhla.
Ta tvoje kámoška mi stále někam utíká.
A pořád žvaní, že? Bla bla bla bla.
Co to vlastně jím?
Dračí koule.
Za toto budete měsíc po škole, McLaggen.
Ne tak rychle, Pottere.
Pane, měl bych jít na večírek za svojí partnerkou.
Určitě bez vás minutu nebo dvě přežije.
Protože já vám musím něco vzkázat.
Vzkázat?
Od profesora Brumbála. Mám vás pozdravovat...
a popřát vám příjemné svátky.
Odcestoval.
A vrátí se až po...
prázdninách.
Kam odcestoval?
Pusť mě, ty smradlavá atrapo.
Pane profesore Křiklane.
Chytil jsem toho fakana, jak se potuluje nahoře po chodbě.
- Tvrdí, že má pozvánku. - No dobře, nejsem pozvaný!
Šťastný?
Já ho vyvedu ven.
Samozřejmě...
Profesore.
No tak, bavte se! Pokračujte v zábavě!
Možná jsem Bellovou zaklel a možná taky ne.
- Co vám je do toho! - Mám tě chránit.
Složil jsem Neporušitelný slib.
Já žádnou ochranu nepotřebuju.
Mě vybral!
Z těch všech si vybral mě!
- A já ho nezklamu. - Máš strach, Draco.
- A nedokážeš to skrýt. Dovol, abych ti pomohl. - Ne!
Mě vybral!
Tohle je moje příležitost!
Neporušitelný slib? Fakt to řekl?
Jo, fakt.
Proč?
No protože Neporušitelný slib nemůžeš porušit.
Víš, že na to jsem přišel i sám?
Ty mi nerozumíš.
A sakra.
Chybíš mi!
Nádhera.
Stále se chce jen líbat.
- Už mám totálně popraskané rty! - O tom nepochybuju.
A co se teda stane,
když porušíš Neporušitelný slib?
Zemřeš.
Nedojedli jste puding!
Voldemort si vybral Draca Malfoye kvůli nějakému úkolu.
- Já vím. Zní to šíleně. - Harry, a co když touto...
nabídkou své pomoci chce Snape zjistit, co má Draco za lubem.
- Ginny, koláčky! - Nevypadalo to tak. - Ale co když má Harry pravdu, Remusi.
- Složit Neporušitelný slib znamená... - Jde o to, zda věříte
Brumbálovi nebo ne. Brumbál věří Snapeovi.
- Takže mu věřím i já. - Brumbál se může mýlit. Sám to říkal.
- Zaslepuje tě nenávist. - To ne. - Ale jo!
Lidé mizí každý den, Harry.
Zůstalo jen málo těch, kterým můžeme věřit.
Když budeme bojovat mezi sebou, je s námi konec.
Otevři pusu.
Nevěříš mi?
Výborné.
Já si jen vezmu...
- Koláček? - Ne, děkuji.
Musíš to Remusovi odpustit.
Kvůli svému stavu to nemá právě nejlehčí.
A co vy, pane Weasley? Jste v pořádku?
Všechny nás sledují.
Molly už téměř vůbec nevychází z domu.
Není to jednoduché.
Dostali jste moji sovu?
Ano, dostal.
Když je Brumbál na cestách, z ministerstva o tom nikdo neví.
Ale možná to takhle chtěl.
Co se týče Draca Malfoye...
mám trochu víc informací.
Pokračujte...
K Borginovi a Burkovi jsem vyslal agenta.
Podle popisu toho, co jste tam s Ronem na konci léta...
viděli, předmět, o který má Draco takový enormní zájem...
je to rozplývavá skříň.
Rozplývavá skříň?
Když Voldemort získal moc, ty skříně byly velmi oblíbené.
Důvod je víc než jasný. Když přišli Smrtijedi,
stačilo vejít dovnitř a na pár hodin se vypařit.
Přemístíli tě na jakékoliv místo.
No ale jsou to vrtošivé zařízení.
Nespolehlivé.
Co se stalo s tou...
- ... u Borgina a Burkse? - Nic.
Je stále tam.
- Vynikající večeře, Molly. - Opravdu nechcete zůstat?
Ne, měli bychom už jít.
První noc cyklu je vždy nejhorší.
Remusi?
Zlato?
Ron už šel spát?
Ještě ne. Ne.
Tkanička.
Šťastné a veselé, Harry.
Tobě taky.
Harry ne! Nedělej to!
Ginny!
Zabila jsem Siriuse!
Chceš mě? Tak si mě musíš chytit!
Harry?
Mdloby na tebe!
Harry!
Ginny!
Molly!
Jsi pro ně lehká kořist. Máš sakra štěstí, že tě nezabili.
- Musíš si uvědomit kdo jsi, Harry. - Hermiono, já vím, kdo jsem.
Promiň.
Budu ho nosit.
Ty můj Lonánku.
Promiň, musím jít zvracet.
Pane...
- Je pravda, že profesorka Merrythoughtová odchází do důchodu? - Ale Tome...
Víš, že ti to nesmím prozradit.
Děkuji za ananas. Máš pravdu, je můj oblíbený.
Odkud jsi to věděl?
Intuice?
Panenko skákavá, to je už tolik hodin?
Utíkejte chlapci, jinak vás profesor Dippet nechá všechny po škole.
Pohni kostrou, Tome.
Nechceš přece, aby tě načapali po večerce.
- Máš něco na srdci, Tome? - Ano pane.
Nevěděl jsem, na koho jiného se obrátit.
Ostatní profesoři...
no...
nejsou jako vy.
Mohli by to náhodou špatně pochopit.
Tak do toho.
Zašel jsem do knihovny.
Do Oddělení s omezeným přístupem.
A...
narazil jsem na divný, neobvyklý druh magie.
Napadlo mě...
že byste mi to mohl vysvětlit.
Pokud jsem to správně pochopil, nazývá se...
Prosím?
O tom nic nevím, a kdyby i náhodou ano, určitě bych ti to neřekl!
A teď mi zmizni z očí a ať o tobě už nikdy víc neslyším!
Zmatený?
Byl bych překvapený, kdybys nebyl.
Nerozumím.
Co se stalo?
Je to asi ta nejdůležitější vzpomínka, jakou jsem získal.
Ale je nepravdivá.
Vzpomínku totiž upravili...
Ta samá osoba, které patří. Náš přítel, profesor Křiklan.
- Proč by měnil svou vlastní vzpomínku? - Pravděpodobně se za ni stydí.
- Proč? - Přesně, proč.
Chtěl jsem, aby ses s ním co nejvíc sblížil, což se ti taky podařilo, synku.
Teď ho musíš přesvědčit, aby ti dal skutečnou vzpomínku.
- Za každou cenu. - Pane, ale tak dobře ho neznám.
Ta vzpomínka je klíčová.
Bez ní jsme absolutně slepí.
A osud našeho světa bude ponechán náhodě, Harry.
Nemáš jinou možnost.
Nesmíš selhat.
Takže vám doporučuji, abyste si zopakovali všechno o protijedech.
Na příští hodině se povíme něco o bezoárech. A teď šup pryč.
Felice, nezapomeň si krysí ocásek.
Lektvarový princ osobně...
Čemu vděčím za tu poctu?
Pane, můžu se vás na něco zeptat?
Jsem jedno ucho, chlapče. Ptej se.
Víte, zašel jsem do knihovny. Do oddělení s omezeným přístupem.
A narazil jsem na divný, neobvyklý druh magie.
Ano?
O jaký druh neobvyklý druh magie šlo?
Nevím, na název si nevzpomínám.
Jen mě zajímá, jestli jsou druhy magie, které máte zakázané nás učit.
Já učím lektvary, Harry. Obrať se raději...
- ... na profesora Snapea. - Ano.
Ale s ním se nemáme příliš v lásce, pane.
Chci tím říct,
že není jako vy.
Mohl by to třeba špatně pochopit.
Ano.
Není světla bez tmy.
A to samé platí i pro magii. Já se snažím žít ve světle.
A doporučuji ti, abys dělal to samé.
To jste pověděl i Tomu Raddlovi, když vám kladl otázky?
Poslal tě Brumbál, že?
Že jo?
Ano?
To jsi ty, Pottere.
Já já... Promiň, ale teď nemám čas.
Je úchvatný, že?
Měsíc.
To ano.
Vidím, že tě před spaním honila mlsná.
Leželi na poličce, tak jsem si jednu vzal.
Anebo 20.
Stále na ni musím myslet, Harry.
- Vždyť jsi říkal, že ti začíná jít na nervy. - Ona nikdy v životě!
Asi ji miluju.
Paráda.
Myslíš, že ví, že existuju?
No to doufám. Vždyť se už 3 měsíce ocucáváte.
Ocucáváme?
O kom to mluvíš?
A ty?
O Romildě.
- O Romilde Vaneové. - Vtipný.
- To bylo za co? - To není vtipný!
- Já ji miluju. - Fajn, miluješ ji. A znáš ji vůbec?
Ne.
Seznámíš nás?
Pojď, Rone.
Představím ti Romildu Vaneovou.
Milý Harry. Myslím na tebe. Posílám ti sladké pusinky. Tvoje Romilda.
Promiňte, pane, neobtěžoval bych vás, kdyby to nebylo nevyhnutné.
Kde je Romilda?
Co je to s Wembym?
Velmi silný elixír lásky.
No dobře tedy. Pojďte dovnitř.
Myslel jsem si, že by si lehce zvládl namíchat nějaký protielixír, Harry.
Je lepší to přenechat mistrovi, pane.
Ahoj srdíčko.
Asi máš pravdu.
Mimochodem, to naše dnešní nedorozumění mě mrzí,
pane profesore.
Ale netrap se. Co se stalo, stalo se. Ne?
Po tolika letech vám už asi musí lézt na nervy...
ty věčné otázky o Voldemortovi.
Nevyslovuj jeho jméno!
Tu máš, chlapče. A do dna.
- Co to je? - Na posilnění nervů.
- Co se mi stalo? - Elixír lásky.
A pořádně silný.
- Je mi nějak nevolno. - To chce životabudič.
Mám tu máslový ležák, víno a pravou medovinu. Měl jsem s ní jiný záměr...
ale při této příležitosti...
Ať chutná, Pottere.
Na život!
Rone!
Pane profesore, dělejte něco!
Já tomu nerozumím!
No tak Rone, dýchej!
Ty baby mě jednou přivedou do hrobu.
Ještě štěstí Harry, že jsi použil bezoár.
Musíš být na svého studenta velmi pyšný, Horacio.
Ano. Velmi pyšný.
O tom není pochyb, že se Potter zachoval hrdinsky.
Otázka však zní, proč to vůbec bylo nutné.
To je pravda. Proč?
Horacio, vypadá to jako dar. Od koho jsi tu láhev dostal?
Cítím jemnou vůni pendreku a třešní.
Ale jed ji potlačuje.
Já jsem ji vlastně měl v plánu někomu darovat.
A komu, jestli se můžu zeptat?
Tobě, řediteli.
Kde je? Kde je můj Lonánek? Neptal se na mě?
- A tahle tu co chce? - To se můžu zeptat i já tebe.
- Já jsem náhodou jeho děvče. - A já jsem náhodou jeho...
Kamarádka.
Ale nebuď směšná.
Už celé týdny se nebavíte.
A najednou se s ním chceš udobřit, když je takový zajímavý.
Rona otrávili, ty tupá slepice!
A mimochodem, pro mě byl vždy zajímavý.
Vidíš?
Cítí, že jsem tu.
Neboj se Lonánku,
jsem tady.
Jsem při tobě.
Her...
Hermi...
Hermiono.
Ach vy mladí. A vaše poznávání jak láska bolí...
Pojďme teda.
Pan Weasley je v dobrých rukách.
Už bylo na čase, nemyslíš?
Děkuji.
Mlč. Ani slovo.
Přestaň, Rone.
Vyčaroval jsi sníh.
Řekněte, jak jsem se rozešel s Levandulí?
No...
Přišla za tebou na ošetřovnu.
A ty jsi mluvil.
Ale nebyl to velmi dlouhý rozhovor.
Nechápejte mě špatně, ale jsem rád, že jsem se jí zbavil.
Akorát, že vypadá jako zuřivý býk.
No... Vypadá.
Takže tvrdíš, že si z té noci vůbec nic nepamatuješ?
Absolutně nic...
Něco jo...
Ale to by nebylo možné.
Vždyť jsem byl totálně mimo, že?
Ano.
Totálně mimo.
Harry!
Přišla Katie.
Katie Bellová.
Katie...
Jak se máš?
Vím, na co se chceš zeptat, Harry.
Ale já opravdu nevím, kdo mě zaklel.
Věř mi, že jsem se snažila si vzpomenout.
Ale nejde to.
Katie?
Vím, co jsi udělal, Malfoyi!
Zaklel jsi ji, že!
Sectum-Sempra!
Musíš se jí zbavit. Ještě dnes.
Chytni si mě.
Komnata nevyšší potřeby.
Tu knihu Prince dvojí krve musíme dobře schovat.
Tam, kde ji nikdo nenajde.
Ani ty.
- Co to bylo? - Co to bylo?
Vidíš?
Nikdy nevíš, co tu najdeš.
Tak fajn, zavři oči.
Ať tě to neláká.
Zavři oči.
I toto tu může zůstat navždy, jestli chceš.
Tak co? Už jste to s Ginny udělali?
Co?
Vždyť víš, skryli tu knihu.
Aha. Jasně.
Já půjdu...
S Křiklanem nemáš právě bůhvíjaké štěstí.
Štěstí!
To je ono!
Potřebuju trošku štěstí.
No co?
- Jak se cítíš? - Fantasticky.
Fakt úžasně.
Nezapomeň...
Křiklan je zvyklý večeřet brzy, pak se jde projít...
- a vrátí se do pracovny. - Přesně tak!
- Zajdu za Hagridem. - Cože?
Harry ne! Musíš jít za Křiklanem.
- Máme přece plán. - Já vím, ale...
mám skvělý pocit o Hagridovi.
Že mám jít za ním. Že tam dnes musím být.
Chápete?
- Ne. - Věřte mi. Vím co dělám. Teda Felix to ví.
Nazdar!
- U Merlinova vousu, Harry! - Promiňte, pane.
Promiňte, pane, měl jsem se ohlásit. Zakašlat nebo tak něco.
Pravděpodobně se bojíte profesorky Prýtové.
Ano, to máš pravdu. Proč si to myslíš?
Z vašeho chování pane. Plížíte se, lekl jste se, když jste mě zpozoroval...
To jsou listy škrtidubu, pane? Jsou pořádně drahé, že?
10 galeonů za list. I když kšeftování není moje parketa.
Doslechl jsem se o tom. Můj zájem je samozřejmě čistě akademický.
Ta rostlina mi vždy naháněla hrůzu.
A jak jsi se vlastně dostal z hradu, Harry?
Hlavním vchodem, pane.
Vypravil jsem se za Hagridem. Jsme výborní přátelé, tak ho chci navštívit.
Když tedy dovolíte, opustím vás.
Harry!
- Pane? - Za chvíli se setmí!
Jistě chápeš, že nemůžu dopustit, abys běhal po venku úplně sám.
Tak pojďte teda se mnou, pane.
Harry! Okamžitě se se mnou vrať do hradu.
To by bylo kontraproduktivní, pane.
Proč to říkáš?
To netuším.
Horacio...
U Merlinova vousu.
To je opravdová akromantule?
Jak se tak dívám, tak je mrtvá, pane.
Drahý bože.
A jak se ti povedlo ji zabít?
Zabít?
Vždyť to byl můj přítel.
- Promiň, to jsem netušil. - To nic, stává se i v lepších rodinách.
Pavoukům i tak nikdo nerozumí.
Asi se všichni leknou jejich očí.
A to nepočítám klepeta.
Ano, to taky.
Hagride...
Nerad bych byl netaktní, ale jed akromantulí je velmi vzácný.
Mohl bych si naplnit jednu či dvě lahvičky?
Samozřejmě čistě na vědecké účely. Chápeš.
No teď už mu...
- ... hádám chybět nebude. - Přesně, moje řeč!
Pro přesně takovéto příležitosti při sobě vždy nosím pár lahviček.
Starý...
zvyk mistra lektvarů.
Kdybyste ho viděli v plné sile... I když to netvrdím.
Byl velkolepý!
- Mám říci pár slov? - Ano.
- Pravděpodobně měl rodinu. - To si pište.
- Sbohem... - Aragogu.
Sbohem Aragogu! Králi pavouků.
Tvoje tělo se rozloží,
ale tvoje duše přetrvá.
Nechť tvoji lidští přátelé navždy vzpomínají...
Mrtvoučký pavouček...
tam pod zemí...
Vychoval jsem ho z vajíčka.
Když se vylíhl, byl to takový malý štoplík.
Myslím ne větší než mopslík. Tak tak, mopslík.
Rozkošné. Já jsem měl jednou rybku.
Francisa. Měl jsem ho strašně rád.
V jedno odpoledne jsem sešel dolů po schodech...
a vypařil se.
- Pufff. - To je zvláštní. - To teda ano.
Ale takový je život.
Žiješ žiješ a...
znenadání... pufff.
Francisa jsem dostal od jedné studentky.
Jedno jarní odpoledne jsem na stole našel akvárium.
Byla v něm trošička čisté vody.
Na hladině plával lupen květu.
Pomaličku klesal ke dnu.
A těsně předtím, než dopadl na dno,
proměnil se...
v malou rybku.
Krásné kouzlo.
Úžasný pohled.
Ten lupen byl z lilie.
Od tvé matky.
A když jsem sešel dolů...
a našel prázdné akvárium,
bylo to v den, kdy tvá matka...
Vím, proč jsi tu.
Nemůžu ti pomoci.
Zničilo by mě to.
Víte, proč jsem přežil, pane profesore?
Té noci, když se mi stalo toto?
Díky ní.
Protože obětovala svůj život. Protože odmítla ustoupit.
Protože její láska byla silnější, než Voldemort.
- To jméno nevyslovuj. - Já se ho nebojím, pane profesore.
Něco vám povím.
To, co ostatní jenom tuší.
Je to pravda.
Já jsem ten vyvolený.
Jenom já ho můžu zničit, pane profesore. Ale aby se mi to podařilo, musím vědět...
co se vás Tom Raddle tehdy před těmi lety v pracovně ptal, a co jste mu řekl.
Buďte odvážný, pane profesore!
Odvážný jako má matka.
Jinak poskvrníte její památku.
A její smrt byla zbytečná.
Jinak to akvárium zůstane prázdné.
Už navždy.
Prosím, neodsuzuj mě, když to uvidíš.
Ani jen netušíš, čeho byl už tehdy schopný.
Zašel jsem do knihovny...
Do oddělení s omezeným přístupem. A...
narazil jsem na divný, neobvyklý druh magie.
Pokud jsem to správně pochopil, říká se mu...
Viteál.
- Prosím? - Viteál.
Něco jsem si o tom přečetl.
Ale moc jsem tomu nerozuměl.
Tome, nevím, co jsi si přečetl, ale je to skutečně velmi temná magie.
Proto...
jsem přišel za vámi.
Viteál je předmět, v kterém někdo ukryl část své duše.
Ale já nerozumím tomu, jak to funguje.
Je nutné rozštěpit svou duši a vložit ji do nějakého předmětu.
- A ta osoba je v bezpečí tehdy, když někdo zničí její tělo. - V bezpečí?
Ta skrytá část duše žije dále.
Je to cesta k nesmrtelnosti.
A jak se dá rozdělit duše, pane?
Myslím, že odpověď už znáš, Tome.
Vražda.
Ano.
Tento akt násilí proti přírodě roztrhne tvou duši.
Může se duše rozštěpit pouze jednou?
- A co tak 7-krát? - Sedm?
U Merlinova vousu, Tome! Vždyť už jedna vražda je něco příšerné.
Roztrhat svou duši na 7 častí, Tome?
Bavíme se jen v hypotetické, akademické rovině?
Samozřejmě, pane.
Zůstane to mezi námi.
Pane?
- Toto překonalo mé nejhorší obavy. - A podařilo se mu to, pane?
- Udělat viteál? - Ó ano, podařilo.
- A ne jen jeden. - A co to může být? - Cokoliv.
Ty nejběžnější předměty.
Například prsten...
nebo kniha.
- Raddlův deník. - Ano, je to viteál.
Přinesl jsi mi ho, Když jsi před 4 lety zachránil v Tajemné komnatě Ginny život.
Věděl jsem, že je v něm jiná magie. Velmi temná... Velmi mocná.
Ale netušil jsem, jak moc.
- A ten prsten? - Patřil Voldemortově matce. Bylo ohromně těžké ho najít.
A ještě těžší ho zničit.
- Ale ten kdo najde a zničí všechny viteály... - Tak zničí Voldemorta.
Ale jak je najít?
- Můžou být ukryté kdekoliv. - To je pravda.
Ale magie, hlavně ta černá...
zanechává stopy.
Vy už to děláte, že pane?
- Když jste odcestoval... - Ano.
A myslím, že jsem našel další.
Ale tentokrát ho nemůžu zničit sám.
Opět od tebe musím žádat hodně, Harry.
Uvědomuješ si vůbec, že žádat hodně a že to...
bereš jako samozřejmost? Napadlo tvou moudrou mysl, že už to víc nechci dělat?
Na tom vůbec nezáleží.
Toto není vyjednávání, Severusi. Souhlasil jsi.
Není o čem diskutovat.
Harry!
Měl by ses oholit, příteli můj.
Občas zapomínám, jak moc jsi vyrostl.
Někdy v tobě ještě pořád vidím toho malého chlapečka.
Odpusť mi mou sentimentálnost, Harry.
- Jsem starý muž. - Pro mě jste stále stejný, pane.
Jsi stejný jako tvá matka. Neuvěřitelně milý.
Přesto tuto vlastnost lidé většinou neocení.
Místo, kam se dnes vydáme, je mimořádně nebezpečné.
Řekl jsem ti, že můžeš jít se mnou a svůj slib splním.
Ale jenom pod jednou podmínkou.
Bez slova musíš splnit všechno, co ti přikážu.
Ano, pane.
Takže to znamená, že...
když ti přikážu skrýt, skryješ se.
Když povím utíkej, budeš utíkat.
Když povím nech mě a zachraň se, uděláš to.
Musíš mi to slíbit, Harry.
Slibuju.
Chyť se mě.
Pane, ale z Bradavic se přece nedá přemisťovat?
No, být MNOU má jisté výhody.
Jsme na místě.
Tady to je.
Toto místo poznalo magii.
- Pane! - Za přechod musíme zaplatit.
Vstupné má oslabit každého, kdo chce vejít.
- Já to udělám, pane. - Ne Harry.
Tvoje krev je cennější, než ta moje.
Voldemort vynaložil značné úsilí, aby to tu dobře zabezpečil.
Do cesty připravil mnohé překážky.
Opatrně.
Támhle to je!
Otázka však zní, jak se tam dostaneme.
Pomož mi, Harry.
Myslíte, že Viteál je tam, pane?
Ano.
Je potřeba to vypít.
Do poslední kapky.
Pamatuješ si ty podmínky, na kterých jsme se dohodli?
Tento lektvar mě může ochromit.
Přivodit ztrátu paměti.
Způsobit takovou příšernou bolest, že budu chtít zemřít.
Nemůžeš podlehnout mým prosbám.
Harry, musíš zabezpečit, abych ho všechen vypil.
I kdybys mě musel násilím přinutit.
Rozumíš?
- Proč ho nemůžu vypít já, pane? - Protože jsem o hodně starší.
Silnější a ne tak cenný.
Na zdraví, Harry.
Pane profesore!
Slyšíte mě?
Pane profesore!
Musíte to všechno vypít. Sám jste to říkal, vzpomínáte?
Přejde to, pane profesore.
Ale až když to všechno vypijete.
- Nenuť mě! - Je mi to líto, pane.
Prosím tě! Zabij mě!
Je to moje chyba.
Moje chyba!
Moje chyba.
Ještě poslední, pane. Poslední. A slibuji vám,
že potom udělám, o co žádáte.
Slibuju!
Prosím vás!
Harry?
Vodu.
- Vodu. - Vodu!
Dokázal jste to, pane! Podívejte se!
Harry...
Vodu.
- Aguamenti! - Vodu!
Lumos.
Lumos maxima!
Mdloby na vás! Sectum-sempra!
- Sectum-sempra! - Harry... - Mdloby na vás!
Harry!
Harry...
Všichni do pokojů. Bez odmlouvání.
Musíte jít na ošetřovnu, pane.
Za madam Pomfreyovou.
Ne.
Severuse. Potřebuji Severuse.
Vzbuď ho.
Pověz mu, co se stalo.
S nikým jiným nemluv.
Harry, Severuse!
Skryj se dolů, Harry.
Nikomu se bez mého dovolení neukazuj a neozývej se.
Nechť se děje cokoliv, musíš tam zůstat!
Harry, dělej co ti přikazuji!
Věř mi.
Věř mi!
Dobrý večer, Draco.
Co tě sem přivádí v tento nádherný jarní večer?
Kdo tu ještě je? Slyšel jsem vás s někým mluvit!
Často si povídám sám se sebou.
Je to mimořádně užitečné.
To si jen něco namlouváš.
Draco...
vždyť ty nejsi vrah.
Co vy o mně víte! Jsem schopný věcí, které by vás šokovaly!
Zaklel jsi Katie Bellovou v naději, že mi odevzdá začarovaný náhrdelník.
Vyměnil si láhev s medovinou za otrávenou. Odpusť...
ale ty pokusy byli tak chabé, že ani nevím, zda si to tak opravdu chtěl.
On mi věří! Vybral si mě!
Tak ti to tedy ulehčím.
Expelliarmus!
Výborně.
Velmi dobře.
Tak ty tu nejsi sám.
Přišli další?
Jak?
Rozplývavá skříň v Komnatě nejvyšší potřeby.
- Opravil jsem ji. - Nech mě hádat.
Má sestru. Dvojče.
U Borgina a Burkse. Spolu tvoří průchod.
Geniální...
Draco.
Jednou jsem potkal kluka, který udělal velmi špatné rozhodnutí.
- Dovol, abych ti pomohl. - Já nechci vaši pomoc!
Copak nechápete?
Musím to udělat!
Musím vás zabít.
Jinak zabije on mě!
Ale ale...
Podívejme, koho to tu máme.
Výborně, Draco.
Dobrý večer, Bellatrix.
- Myslím, že by si nás mohla představit. - Mileráda, Albusi.
Obávám se však, že nemáme dost času.
Udělej to!
Nemá na to kuráž, přesně jako jeho otec.
- Já to s ním skoncuju. - Ne!
Pán Zla pověřil jeho!
Je to jeho vůle. Udělej to!
No tak, Draco! TEEEĎ!
Ne.
Severusi.
Prosím tě...
Adava Kedavra!
Áááááno!
Hagrid?
Snape! On vám věřil!
Běž!
Incarc!
Braňte se, vy zbabělče! Braňte se!
Ne!
Patří Pánu Zla.
Sectum sempra!
Jak se opovažuješ útočit na mě mými vlastními kouzly, Pottere.
Ano...
Já jsem Princ dvojí krve.
Pottere?
Vzhledem k tomu, co se stalo...
Kdybyste si chtěl s někým popovídat...
Měl byste vědět, že profesor Brumbál...
vás měl nesmírně rád.
Myslíš si, že by to udělal?
Draco?
Ne.
Ne. Skláněl hůlku.
Udělal to Snape.
Vždy to byl Snape.
A já jsem nic neudělal.
Je falešný.
Otevři ho.
Pánu Zla:
Vím, že budu mrtvý dávno předtím než si přečtete tato slova,
chci ale, abyste věděl, že jsem to byl já, kdo odhalil vaše tajemství.
Skutečný viteál jsem ukradl a hodlám ho zničit, jakmile k tomu budu mít příležitost.
Očekávám smrt v naději, že až narazíte na někoho kdo bude schopen se vám postavit,
tak se pak stanete opět obyčejným smrtelníkem. R.A.B.
Kdo by to mohl být?
To netuším.
Ať je to kdo chce, má pravý viteál.
Všechno bylo zbytečné.
Všechno.
Ronovi nevadíte.
Ty a Ginny.
Ale být tebou, nelíbala bych se před ním.
Já už se sem nevrátím, Hermiono.
Musím dokončit to, co Brumbál začal. A...
nevím kam mě vítr zanese, ale když budu moci, dám vám vědět, kde jsem.
Vždy jsem obdivovala tvoji odvahu, Harry.
No někdy si fakt na hlavu.
Nemyslíš si doufám, že všechny viteály dokážeš najít úplně sám.
Potřebuješ nás, Harry.
Až teď jsem si uvědomil, jak je tu nádherně.
z odposlechu přeložila do SK larelay do CZ se pokusil přeložit fomk
tvorba časovaní Marty