V městečku Kdovíkov nebylo jediného Kdovíka, jenž neměl by rád Vánoce.
Zato Grinch...
co severně od městečka žil, svátky nenáviděl hluboce.
Grinch Vánoce vystát nemohl, celé vánoční svátky!
Proč? To se mě neptejte. Na to je jeden krátký.
Říkalo se, že tlačívaly ho boty do fujavic.
Říkalo se, že snad měl o kolečko navíc.
Domnívám se však...
že jeho srdíčko zabíralo jenom malé místečko.
Ať už tak, či onak ať bylo to v botách, či v hlavě...
to takhle hleděl v prosinci, co dělají Kdovíci.
Z rozsvícených oken již teplo sálalo, v každém domku už jmelí vonělo.
Jak uměl to Grinch, pěkně se zakabonil,
rázem celou svou jeskyni vztekem zaplnil...
"moc práce mají věší si svaté Kdoví-jmelí.
už věší punčochy"!
Zabručel posměšně.
"Zítra jsou Vánoce" Dodal hned spěšně.
Brumlal si pod vousy, netrpělivě prsty poklepával:
"O to se musím postarat, že letos nezačne ten kravál!".
Všichni z Kdovíkova, kluci i holky,
ke stromku pro hračky poletí zítra!
A co teprve potom... ten rámus! Zatracený rámus! Pořád jen rámus!
Co já nesnáším ze všeho nejvíc. Všechen ten rámus! Rámus! Rámus!
A budou křičet a pískat, na závodních kolech vřískat.
Budou tančit s rolničkami, přišitými za patami.
They'll blow their Floo-Floobers. They'll bang their Tah-Tinkers.
They'll blow their Who-Hoobers. They'll bang their Gah-Ginkers.
They'll beat their Trum-Tookers. They'll slam their Sloo-Slonkers.
They'll beat their Blum-Blookers. They'll wham their Who-Wonkers.
A budou hrát hlasité hry jako je Zoo Zitta Ka Zay...
a jezdit na skejtu, jako při lakrosu či kroketu.
A pak udělají ten uši trhající hluk de luxe...
na jejich velkém Elektro Kdo-Kardio Shluxe.
Pak se Kdovíci usadí ke stolům, staří i mladí, celé rody!
A budou jíst, a budou jíst. A budou jíst, jíst, jíst.
Budou jíst Kdo-pudding a nachystají Kdo- kapříka.
při tom pomyšlení se Grinch už docela zajíká.
Co teprve pak! To přijde to nejhorší co Grinche vždy pohorší.
To všichni Kdovíci, malí i velcí...
k sobě se semknou za zvuku Vánočních zvonků,
chytnou se za ruce... A zpěv se line z domků!
A oni zpívají a zpívají.
A zpívají. Zpívají, zpívají, zpívají.
A čím víc Grinch myslel na jejich vánoční popěvky...
tím víc to v něm hlodalo:
To musím zastavit! Až na věky!
Už to přec snáším dobrých pětatřicet let, na přesrok by tomu bylo jakbysmet.
Musím ty Vánoce zastavit.
Ale jak?
A pak dostal nápad! Příšerný nápad!
To tehdy Grinch dostal skvělý, příšerný nápad.
Už přesně vím co udělám.
Smál se, až v krku ho začlo škrábat.
Spíchnul si narychlo oděv, santovský čepec a kabát.
Chechtal se, až kdákal:
To je lest hodná Grinche.
Vypadám přesně jak ty, Santo, dobrodinče.
Už jenom sob mi schází...
.. očkem kolem sebe hází,
jediného nenachází. Grinch má dost těch nesnází.
Ani náhodou se tím Grinch zastavit nenechá:
Nu co, že soba nemám, prostě si ho udělám.
Přivolá si pejska Maxe, do díla se pohrouží...
navrch hlavy rudou nití přiváže mu paroží.
Potom pár tašek prázdných a několik pytlů starých...
.. naloží na saně chatrné, a Maxe do nich zapřáhne.
- Grinch nato zavolá: - Hyjé!
Max hned z kopce si to šine...
k domkům v nichž bydlí Kdovíci, již sní s úsměvem na líci.
Tma halí vesnici, sněhové vločky tiše poletují.
Zatímco Kdovíci bezstarostně a sladce podřimují.
Grinchovský Santa s Maxem na návsi zastavují.
Tady se chvilku zdržíme, teď můžeš načerpat dechu.
Popadl pytle a vylezl na jednu střechu.
Měl to dost natěsno, když z komína klouzal dolů.
Ovšem když Santa to zvládá, i Grinch zhostí se úkolu.
Jen jedinkrát se zasekl, pak už proklouzl hladce.
Hlavu vystrčí z krbu a pustí se do práce...
visí tam kdovíkovské punčochy, jedna vedle druhé.
Z Vás...
kření se Grinch.
zbudou jen vzpomínky pouhé!
Pak plíživě po pokoji kmital, na rtech úsměv škodolibý,
krást dárky ve velkém škodit, to jsou jeho záliby.
Bambitku i tříkolku, švestky i křupky...
.. tytam jsou rozkošné vánoční ozdůbky!
Grinch všechno nacpal doo pytlů a hbitě ke krbu skočil...
jeden po druhém aby tam co nejrychleji strčil.
Připlížil se k chladničce a. všechno si do pytle balí.
Bere si pečínku, bere si kapříka a také chléb okoralý.
Rychlostí blesku vymetá celou ledničku,
ten proklatý Grinch si uzmul i vánočku!
Pak pocit štěstí ho hřál, když poseldní pytel komínek provlek.
A nyní... - culil se Grinch.
. už zbývá jen stromek.
Vzal stromek "Do krbu s ním!" koukají jen poslední větévky smrku...
tu Grinch něco zaslechne, jako by holoubek pěl svoje "vrkú".
Vmžiku se otočí a koho nevidí... před ním tu stojí maličká Kdovice!
maličká Cindy-Lou Kdovíková, jíž byly dva roky, ne více.
Zírá na něj a ptá se:
Santa Klausi, proč?
Proč bys nám bral vánošní stromek, tak proč?
Ovšem Grinch, jak víme, chytrý a lstivý...
ze sebe vymámil divy.
Sladké ty děťátko...
Grinch dívku balamutí,
- tohleto světélko, ono se nerozsvítí.
Vezmu teď stromek do dílny, drahoušku...
světélko opravím, stojí to za zkoušku.
Nabulíkoval jí, že se stromkem se vrátí, a tvářil se vesele.
Vodu jí podal, než poslal jí do postele.
Jen co Cindy-Lou Kdovíková odešla s hrnkem vody spát...
jal se zas stromeček komínem ven cpát.
Lhář na střechu se vyhoupl, na čele ni vrásky.
Ještě polínko z krbu jim vzal, aby oheň tam toho dne neplál.
a u Kdovíků zůstaly jen háčky a provázky.
Nechal tam jídla, co za nehet se vejde...
drobek tak maličký, že i myška ho přejde.
Potom pytle dál plnil i u dalších Kdovíků...
vždycky jen drobek zbyl, že ani myšku by nezasitil.
Už se rozednívalo... Všichni Kdovíci ještě vyspávali,
všichni Kdovíci ještě podřimovali...
naložil lup na saně, bylo ho nemálo.
Všechny ty dárečky, všechny ty mašle a stužky...
všechny ty řetězi, ozdoby a hodové výslužky!
Do kopce funěl Max, do kopce vrzaly saně,
po úbočích hory tisíc mětrů supěly uštvaně.
Fuj tajksl Kdovíci!
bručí Grinch.
Teď jim povadne brada! Kdovíci, co teď už ví, že letos nepřijdou Vánoce!
Kdovíci, co před chvílí vstali...
a smutní hned hluboce.
Kdovíci, co bulet brzy budou BÉ BÉ BÉ!
- Tak tenhle rámus... - Zakřenil se Grinch,
- ten si nenechám ujít ani za nic!
A tak se na chvíli zastavil a uši nastražil.
Sníh k nim zavál z prvu tichounké hlasy,
ty však brzy zesílily...
až zazněly jak mocné basy.
Ale co to slyší? To není zvuk smutku!
Vždyť ten zvuk zvučí jak veselí!
To všichni Kdovíci z Kdovíkova, malý i velcí,
k sobě se semkli a do zpěvu se dali, aniž si dárky rozdali!
O to se tedy nepostaral, Vánoce jsou tady!
Letos zas začal ten sváteční kravál!
Grinch vůbec nic nechápal, a tam jen tak stál...
přemýšlem, přemýšlel...
až vítr mu i do těsných bot sních zavál.
Vánoce dorazily, přitom ozdob nebylo,
Vánoce jsou tu, přitom nic na zob nezbylo!
Tři hodiny nepřestal přemýšlet, až bolela ho myslivna,
dokud ho netrklo, co dosud nikdy- myšlenka výživná.
"Že by ty Vánoce" říkal si, "nedaly se koupit?
Že by ty Vánoce nedaly se uloupit"
Co se stalo potom? Víte, v Kdovíkově se traduje...
že od té chvíle Grinchovi pulsuje v hrudi srdce třikrát větší.
a poté pravá podstata Vánoc se mu v hlavě zrodila.
sebral v sobě všechnu sílu, plný odhodlání a zaujatě
nyní se jeho srdce již necítí tak napjatě...
Grinch už si to dolů sviští! S celým nákladem za jasného rána...
S úsměvem v duši a...
vesele troubí na jeho trumpetku.
vrací hračky pro každého měšťana.
Přivezl zpět všechny plyšáky pro holky i kluky.
přivezl zpět jejich frkačky, zvonečky a ozdůbky.
Přivezl zpět i jejich pantonky, jejich hry a píšťalky.
Přivezl úplně všechno, všechno jídlo na hostinu.
A on sám...
zhostil se hostiny Vánoční.
Vítejte Vánoce, přineste radost. Radost všem kdovíkům, kteří jsou poblíž.
Vánoční den je v našich rukách, tak dlouho jak jen to jde
Vánoční den bude vždycky trvat dokud my budeme zde.
Vítejte Vánoce zatímco stojíme, srdce k srdci a ruku v ruce.
Inzerujte zde svůj produkt nebo značku kontaktujte www.OpenSubtitles.org již dnes