Překvápko!
Alexi, nemůžeš mě rušit, když jsem zrovna v rauši.
Když se zebra zasní, nemluv s ní.
Nebrblej, Márty. Chci ti jen popřát k narozkám.
Jo aha, tak to dík.
Počkej, mám asi něco mezi zubama.
Příšerně mi to vadí. Vyndáš mi to? Prosím.
Tak to seš faktys na správný adrese.
Doktor Márty, diplombovaný dentista, tě tu vítá.
Vyskoč si, prosím, na mou sterilizovanou zubařskou sesli, buď vod tý dobroty.
- Nic tam nevidím. - Je to tam vlevo.
Och, promiň.
Tak jo. Hlavně nemluv s plnou tlamou.
Jo, tady to je. Kde se to tam vůbec vzalo?
Všechno nejlepší!
Nó teda, tak to díky.
Ty sis to šoupnul za zuby. Paráda.
Zatím to ještě není v prodeji. Hele, podívej.
- Mrkni se. Hele. Ou. Mrkej. - Teda páni. Sněží tam.
Je ti deset? To je dekáda.
Pěkná darda. Prostě kulatiny.
Nelíbí se ti?
- Ne, ne, je bezva. - To těžko.
Měl jsem ti dát radši "Alexův budík." To je panečku jinej trhák.
Ne, ne, ne, je, je to bezva dárek. Vážně.
Já jenom, že utekl další rok
a já pořád dělám dokolečka to samý.
Stoupni si semhle, odklusej támhle, žer víc trávy, pojď zase zpátky.
- Jo, já ti rozumím. - Neměl bych jít na práva?
Musíš si nějak vorazit od tý nudný rutiny.
- Jak? - Nacvič nový číslo.
Kdo ví, co tě přitom potká. To vyřeš až za poklusu.
Ber to hákem, improvizuj, hned z voleje. Bum, bum, bum.
- Myslíš? - Jo, dej tomu šťávu!
Šťávu, jo? Tak jo, to by snad šlo.
Tak jako já.
Přicházej lidi, Márty. Ou, jak já je miluju.
Budeme se bavit, bando! Juch!
Jo! Glorie! Vstávačka! Otvírá se!
Co je za den?
Je pátek. Den exkurzí.
Děcka jdou na exkurze. Tak šupky na to. Ale...
až za pár minut.
Dělej!
Melmane, Melmane, Melmane! Melmane, Melmane, Melmane!
Vzbuď se! Vstávačka! Je tady další velkoměstské velkoráno!
Tak šups.
- Mě z toho vynech. Já se házím marod. - Co?
Zjistil jsem, že mám na rameni další hnědý flíček. Tadyhle. Vidíš?
Tady. Tadyhle. Vidíš ho?
Melmane, máš spíš fleky na mozku. Hm?
Poběžte! Honem!
Udržujte vaše zoo v ČlSTOTĚ
Phile! Vstávej, ty opičí obludo!
Jo, dám tomu šťávu.
Vezmu to vod podlahy. To budou zírat! Přívaly šťávy!
Do úplnýho vyšťavení.
Dámy a pánové, děti všeho věku,
zoologická zahrada v Centrál parku má tu čest vám představit...
Ukaž jim to. Kdo je šelma?
krále New Yorku.
Lva, Alexe!
A jde se na věc.
Řeeeeeev!
Pojďte blíž, lidičky. Za chviličku začínáme.
Dneska uvidíte zebru, co to tady roznese na kopytech.
Úsměv a mávat, hoši.
Úsměv a mávat.
Kowalski, podej hlášení.
Jsme 150 metrů od hlavní stoky.
- A špatné zprávy? - Rupla nám i poslední lopata.
Dobře.
Rico, ty děláš zásobovače. Potřebujeme lopaty.
Najdi víc dřívek od nanuků. Nechci riskovat další zával.
A já, Skipper?
Ty musíš vypadat mile, až k sežrání, jasný?
Dneska provedeme operaci "kramle".
Pojď sem. Pojď sem tučňáku.
Jo! Tohle v dokumentech neuvidíte.
Ha ha.
Tak, představení skončilo, panstvo. Díky, že jste přišli.
Doufám, že to mělo šťávu!
Budu tu celej tejden.
Vlastně tady budu už celej svůj život.
365 dní v roce, den co den,
včetně Vánoc, Dušiček, Velikonoc a Hromnic.
A ještě vás prosím, nedávejte svoje domácí mazlíky sterilizovat.
A taxikáři dejte dýško, protože je švorc.
Ty, čtyřnožko. Šprechn zí íngliš?
Jo, šprechtím.
- Co je tohle za světadíl? - Manhattan.
Plesk do točny! Jsme pořád v New Yorku.
Ústup. Zpět! Zpět! Zpět.
Hele, hele! Ty, v tom fraku. Vrať se sem.
Co to provádíte, hoši?
Prokopáváme se do Antarktidy.
Do artritidy?
Umíš mlčet, můj černobílý příteli?
Viděls někdy tučňáky volně pobíhat po velkoměstě?
Jistě, že ne. Prostě sem nepatříme. Není to přirozené.
Bude to nějaké fantasmagorické spiknutí.
Proto tenhle únik na otevřené pláně Antarktidy.
Do divočiny.
Do divočiny? Tam se dá opravdu odejít?
To zní fajn.
Hele, počkat. Kde je ta divočina? Povězte mi to.
Nikdy jsi nás tady neviděl.
Jasný?
Ano, pane.
To-, to-, totiž, n-, ne, pane.
Dnes už naposledy vystoupí,
král našeho velkoměsta,
lev Alex.
Řeeeeev!
Děkuji. Děkuji, jste skvělí.
Vřelé díky. Jste skvělé publikum. Zatleskejte si.
Děkuji. Ou. Děkuji.
Ou. No. Děkuju.
Jste moc laskaví. Až moc.
Spoďáry!
Dojeďte dobře domů. Hele! Mám webovou stránku,
a pořád puštěnou kameru. Sledujte, jak spím.
Tomuhle říkám život.
Jo, přesně tam.
Ou. Jsem v ráji.
- Jó, Márty má narozky. - Nepárej se s tím.
- Co je to? - Šup, otevři to. Ukaž! Co máš?
To je teploměr!
Dík. Je boží, Melmane, suprovej.
Chtěl jsem ti dát něco osobního. Tohle byl můj první rektální teploměr.
Bude mi moc chybět.
Vem ten dort. Melmane, dělej!
Hodně štěstí, zdraví
V zoo tě život baví
Máš ruce opice
a jsi též smradlavý
Jakže?
Téda, bando, přivádíte mě do rozpaků.
A sebe taky.
Ty nemáš radost? Týden jsme na tom dřeli.
Tak honem. Něco si přej, kulíšku.
- Hele, co sis přál? - Nic. To se neříká.
No tak, mluv.
Kdybych vám to řekl, přinese to jenom smůlu.
Když chcete mít smůlu, tak vám to vyžvaním.
Když nechcete riskovat, tak už ani nemuknu.
Tak nám to pověz. Co by se nám mohlo stát?
Tak jo.
Chtěl jsem, abych mohl do divočiny!
Do divočiny? Fíha.
Já jsem to říkat nechtěl.
Divočina? Seš blázen?
Tak hloupej nápad jsem v životě neslyšel.
Je to nehygienické.
Tučňáci zdrhaj, tak proč ne já?
Tučňáci jsou na palici.
Nech toho. Jen si to představ, návrat do přírody.
Zpátky ke kořenům. Čistej vzduch, obrovský širý pláně.
No, ty širý pláně mají prý i vedle, v Bostnu.
- V Bostnu? - Jo. Prostě zajdeš na hlavní nádraží
a vybereš si tam severní přípoj... na sever?
Takže se tam dá jet vlakem? Hypoteticky?
Márty, nech toho. Co bysme v tom Bostnu asi tak našli?
- Boreliózu. - Díky, Melmane.
Ne, vážně, vážně. Já chci jen...
Tohle v divočině neseženeš.
Tohle je vysoce kvalitní, jedlý produkt,
který tam jistě nenajdeš.
Napadlo tě už, že jsou i jiný věci než flákota?
Nemyslel to tak, broučku. Ne, ne, ne.
To nikomu z vás nevadí, že nevíte, o tom, jak se žije,
mimo zoo, ani ň?
- Nee. Ne. - Hm, hm.
Ani ne. Ale, od toho jsou přece noviny.
Máš tadyhle na tlamě takovej humus.
Díky, bando. Dík za tu oslavu. Byla bezva.
Vážně.
Co ho zase žere?
Musíš s ním promluvit, Alexi, no tak, zkus mu vlít trochu krve do žil.
Hele, dal jsem mu tu sněžící kouli. Víc už neumím.
Je mi jasné, jak to skončí.
To už je hodin. Už musím jít...
No tak, je to tvůj kámoš.
Tak jo, no dobře. Budiž.
- Dobrou, Márty. - Taky, Gloria.
Ách. To byl den.
Ne, opravdu, fakt, lepší to prostě ani být nemůže, že jo?
Ou. Vlastně jo. Dokonce vyšly hvězdy.
Takovou hvězdu v divočině neuvidíš.
To je vrtulník.
Márty, kámo. Poslyš.
Každý mívá někdy pocit, že za plotem mají zelenější trávu.
Alexi,
mrkni na mě.
Je mi deset let. Půlku života mám za sebou
a nevím, jestli jsem černej s bílejma pruhama,
nebo bílej s černejma.
Márty.
A co si zazpívat?
Alexi, prosím. Teď ne.
Ale jo. Je to parádní písnička. Určitě ji taky znáš.
To ne. Ne, nech toho. Ne, ne, ne.
Já tě neslyším.
Jdu městem svých snů
Já tě neznám.
Kráčím přes Broadway
- Tak kolem hřmí a rámusí - Cha, cha, fakt sranda. Kdo je to?
No tak. Vždyť ta slova znáš.
Dvě malá slůvka.
New York.
New York
Vy tam, ticho, sakra! Tady se totiž spí.
Tohle je rušení nočního klidu!
Tohle je vzrušení do nočního neklidu!
Asi tě sejmu, štráfku.
Když si začneš s ním, začneš si i se mnou, Haurde.
- Nech si ty levný kecy. Saláte! - Vidíš? Plazivec nevrlej.
Jsme bezva dvojka. My dva.
To teda jo. To je tutáč.
Takže co uděláš? Utečeš do divočiny jen tak, sám?
- Ne. - Fajn.
Jdeme spolu. My dva.
- Co? - Do divočiny.
Tak pojď, jen my dva, jdeme spolu.
Vezmeme to pěšourem přes Pátou eveňú rovnou na Hlavák.
Odfrčíme vlakem na sever.
Do rána budeme zpátky a nikdo se nic nedoví.
To je prča? Že jo?
Jo. Prča, no jasně, že je to prča, jak taky jinak.
Copak by nás vzali do vlaku?
To mi nedělej. Dost jsi mě vylekal.
No jo. Asi už pudu na kutě.
Jo, já taky. Musím dát hlasivkám voraz.
Zítra je den důchodců. Musím řvát hodně nahlas,
aby si užili. Víš, jak to myslím?
Dobrou, Alíku.
Zase zapomněli vypnout tu zvukovou kulisu.
To nic. Jen klid.
Chrupej, zařídím to.
To je lepší.
Pojď, ty můj biftečku.
Můj malinký plátku,
plátečku svíčkové s trochou tučného na okrajích.
To já moc rád. Maso s trochou tuku.
Sladká a šťavnatá flákotko. Ty jsi taková ňamka.
Alexi. Alexi. Alexi!
Co? Co?
Cucáš si palec?
Ach, co je zase, Melmane?
Víš, jak mám ten zánět
a musím pořád vstávat?
Šel jsem čůrat a koukl jsem se na Mártyho klec, což obvykle nedělám.
Fakt nevím proč, ale kouknul jsem se tam a...
Tak co je? Vyžvejkni se.
Náš Márty. Je pryč.
Pryč? Jak to, že pryč?
Jak dlouho na tom asi dělal?
Márty!
Tam by se přece nevešel.
Márty? Márty! Márty!
Tohle mi nejde na rozum. Kam by odsud šel?
- Asi do Bostnu! - To snad ne.
A kruci. Co budeme dělat?
Musíme asi někoho zavolat!
Haló? Vyhlašte hned pátrání. A honem.
Ztratila se nám zebra. Je zřejmě na cestě do Bostnu, potřebujeme...
- Haló? Haló? - Počkejte.
- Nemůžem volat lidi. - Co je...?
Asi by se naštvali,
a Mártyho by pak přeložili jinam. Maj to tu přece pod palcem.
Hm, hm. Tak to je pravda.
Vyrazíme za ním. Vůbec nepřemýšlí.
Zastavíme ho, než udělá největší chybu v životě.
Určitě někde bloudí a mrzne, bojí se.
Chudák malej.
Melmane, dělej.
Možná by tady měl někdo počkat, kdyby se vrátil.
Už toho nech. Tohle je záchranná operace. Půjdem tam všichni.
Znáš nejkratší cestu na Hlavní nádraží?
- Ou, musíte po Lexingtn. - Melmane!
- Tak jo. My musíme po Lexingtn strít. - Co Park eveňú?
Ne, to je obousměrka, tam nechytíš zelenou vlnu.
V Metropolitní prej dávaj Stravinskýho Agonii.
Jo, na tak příšernej balet hodíme bobek.
Měli jsme jít po Park eveňú.
Určitě je tohle nejrychlejší cesta na Hlavní nádraží?
To já nevím. To tvrdil Melman.
Hele. Hele, bando.
Mají tu takový žúžo miniumyvadýlka. A taky,
mentolky!
Nejsme tu na výletě, Melmane.
Chceme zabránit Mártymu, aby si zpackal celý život.
Tak kde je ten vlak?
Už to jede.
Co ti Márty vlastně řekl? Měl jsi za úkol s ním promluvit.
Vždyť jo. Vždyť jo. Já tomu nerozumím. Chtěl, abychom šli,
a já řekl: "Nejseš blázen?" A on, že je mu deset let,
a že je černej s bílýma pruhama, a tak jsem mu na to řekl, že...
Musíš jít zpátky po Západní dvaačtyřicáté
a budeš to mít po levém kopytu.
U špičatýho mrakodrapu, jsi už moc daleko.
Děkuju vám mockrát.
Hele! Počkej na zelenou!
Mameluk.
- Co, zebra? - Jo, jo, přesně. Zebra.
Přímo přede mnou.
- Mám ji střelit? - Chyťte ji.
Na to potřebuju posily.
- Kruci. Naši zase prohráli. - Co s tím naděláš.
Co říkali? "Hlavní nádraží" "hlavně nedráždit"?
Už jsme tady.
Hlavní nádraží.
Takže, Hlavní nádraží. Je to fakt, hlavně nádraží.
Uhněte. Máme tu naléhavý případ. Tohle je krizová situace.
No tak, hele, hele, neblázněte, tak krizová zase není.
Levej hák! Pravej hák!
Tumáš, kocure!
Madam, co vás to popadlo?
Jau. Lidi, vzpamatujte se, proboha.
Styď se, mizero!
Herdek filek! Rychlík mi ujel.
Musím to vzít courákem přes Horní Dolní.
Už ho mám! Už ho mám!
Už ho má!
Už ho má! Už ho má! Už ho mááá!
A tobě taky nandám.
Jsem v pořádku.
Hele, co tady vůbec děláte?
- Jsem tak rád, že jsme tě našli. - Hrozně jsme se o tebe báli.
Nebojte, jsem v pořádku. V pohodě. Nemusíte se bát.
V pohodě? Jo, je v pohodě. No, bezva.
Slyšíte to? On je v pohodě. Och, to rád slyším.
Protože bych moc rád věděl,
jak jsi nám to mohl udělat, Márty? Já myslel, že jsme kámoši!
Co tak vyšiluješ? Chtěl jsem se ráno vrátit.
Tohle už nikdy nedělej. Slyšíš mě?
- No tak, slyšíš ho? - Bando, máme málo času.
Och, Melmane, rozbil jsi jim hodiny.
už nikdy, jasný? Už nikdy, nikdy nám to nedělej.
Pojď sem.
Někdo nás prásknul, hoši.
Jste obklíčeni!
Tiše, ťapkat, hoši. Ťapky a šlapky.
Jestli máš bobky tak pal.
To jsou poldové.
Dobrý večer, pánové.
Ne. Ne. Ne. Ty radši nemluv. Jasný?
Podávat přijatelný vysvětlení, není tvoje parketa.
Nech to na mě. Radši kušuj.
Jak se máte? Tady je všechno v pořádku.
Měli jsme tu jenom takovou drobnost. Je to jenom mezi náma.
Přítel začal trochu cvokatět. To se může stát každýmu.
To dělá ten městskej ruch. Trošku mu ruplo v bedně.
Hele co to meleš, v jaký bedně?
Marty sklapni! Já to už vyřídím.
Tak a mám tě!
Pryč s ní. Odveďte ji. Odveďte ji.
Co jsem komu udělal?
V klidu odvedeme kamaráda domů, a na všechno zapomeneme. Ano?
Co jsme si, to jsme si, jo?
Hele, pohoda. To jsem já, lev Alex.
Co je to s nima?
Je mi nějak fakt, fakt divně.
Miluju vás, bando.
Strašně vás miluju.
Dramatická událost, ke které došlo na Hlavním nádraží,
jasně ukázala to, co ochránci zvířat říkají už celá léta,
totiž fakt, že divoká zvířata do zajetí nepatří.
ALEXI JSI SKVĚLEJ!
Proto budou převezena do přirozeného prostředí,
aby prožila život na svobodě, po které tak očividně touží.
- Haló? Pomůžete mi? - Je vzhůru! Probudil se!
Och ne!
Och, páni!
Au, moje hlava.
Co to...?
Počkat. Kde...?
Já jsem v bedně! To ne. Nene. Do bedny ne!
Přece mě nešoupnou jinam.
Ou, nemůžu dýchat. Nemůžu dýchat!
Temnoty mě halí.
Nemůžu dýchat. Nemůžu...
Stěny kolem se svírají.
Jsem sám, tak sám.
- Alexi! Jsi tam? - Márty?
- Jo. Řekni něco, kámo. - Ou, Márty! Seš tady?
- Co se to děje? Kde to jsme? - Tohle nevypadá dobře.
- Alexi? Márty, jste to vy? - Glorie!
- Seš tu taky! - Teda, tak strašně rád tě slyším.
- Co se s námi stalo? - Jsme v bednách.
Kruci písek.
- Šlofík mě vždycky tak unaví. - Melmane!
To je Melman?
- Jsi v pořádku? - Jo, jasně, pohoda.
Na magnetický rezonanci vždycky usnu.
- Nejsi na magnetický rezonanci. - Tomograf?
Žádnej tomograf. Převážejí nás do jiný zologický.
Do jiný zoo? To ne. Nemůžou mě dát jinam.
V pět mě má přijít vyšetřit doktor Heriot.
Slíbil mi předepsat úžasné léky.
Žádná jiná zoo nemá dost peněz na mou léčbu.
A pojišťovna mi to nezaplatí!
Klídek, Melmane. To bude zase dobrý.
- Uvidíš, že budem zase v pohodičce. - Ne, Márty v žádný pohodě nebudeme.
Protože kvůli tobě jsme v háji!
Kvůli mně? Nějak nechápu, co jsem zase provedl.
- A to myslíš vážně? - Strašně jsi naštval ty nahoře.
Stavěl jsi se na zadní jak nějakej osel.
"Já nevím, kdo jsem. Musím do divočiny hledat sám sebe." Tos udělal.
Já jsem vás přece neprosil, abyste šli za mnou. Nebo jo?
Na tom něco bude.
Já vám říkal, ať zůstaneme v zoo, jenže vy jste...
Melmane, drž zobák.
Právě ty jsi mu nasadil toho brouka do hlavy.
- Melmana z toho vynech, ano? - Díky, Glorie.
A navíc, já nemůžu za to, že nás vezou jinam.
Melmane, kušuj. Dělá se někomu z vás špatně?
- Mně se dělá špatně. - Melmane, tobě je pořád špatně.
Místo určení KEŇSKÁ PŘÍRODNÍ REZERVACE AFRIKA.
Podej hlášení!
Je to divnej kód, Skipper. Nemůžu na něj přijít.
Hm. Ty, civilisto.
Umíš číst?
Ne. Ale Phil to umí. Phile?
Místo určení Keňská
přírodní rezervace,
Afrika.
Afrika? To je vyloučeno. Rico!
Byl jsem hvězda ve světový metropoli.
- Hoši! Poslouchejte. - Král. Lidi mě milovali.
- Berme to civilizovaně. - A tys to všechno pokazil!
Milovali?
Jestli tě lidi milovali, tak jen proto, že netušili, co seš vlastně zač!
Nechtějte, abych tam vlítla a srovnala vás do latě.
Já myslel, že tě znám!
Víš, Márty, ty tvoje černý a bílý pruhy se vzájemně rušej. Seš nula.
Dost už! Dost! Dost!
Tohle nic nevyřeší!
Tak co?
Je to bída, Skipper. Neznám správný kód.
Nechci výmluvy, ale výsledky! Navigace.
Madagaskar
Tak dobře. Musím myslet.
A zavři mu zobák!
- Mám to! - Tak a měníme kurz.
Hoši?
Ach, ne.
Glorie?
Melmane!
Márty!
Alexi!
Márty?
Alexííí!
Márty!
Ne, počkej. Vrať se, Márty.
Neopouštěj mě.
Márty?
Melmane?
Glorie?
Márty?
Melmane?
Glorie?
Márty.
Melmane! Glorie!
Haló, je tady někdo? Haló?
Márty, Melmane, Glorie.
Glorie, Melmane, Márty. Márty, Gelmene, Glorie. Márty, Melmane.
Morty, Morty, Gelmene.
Már, Glo, Mel.
Vytáhněte mě někdo. Je tu někdo? Haló?
Okamžitě mě vytáhněte ven!
Haló? Je tu někdo?
Alexi? Jsi to ty?
Jo, jsem tady. Vydrž. Vydrž.
Melmane! Mám tě.
Ještě chvilku, jo? Počkej tu.
- Alexi, co to děláš? - Dostávám tě ven.
- Jen klid. - Alexi?
Stejně už jsi praštěnej.
Už to bude!
- Počkej, počkej, počkej. - Nemel sebou!
- Počkej, Alexi. - Nemel sebou.
- Melmane, nemel se. - Už to bude!
Hele! Hele! Hele, hele!
To je Glorie. To je Glorčáá.
Jé, hele, je to Glorča.
Jemináčku...
Glorie!
Tak jo hoši, konec srandy.
Glorie!
Alexi!
- Márty? - Márty!
Jóó! Víc doprava a doleva!
Doleva! Doleva! Ne, ne. Říkám doleva!
Fajn, stačí.
Jsem teď tak nějak na suchu. Zaplatím vám to až někdy jindy.
Nápodobně.
Márty!
Alexi!
Márty!
Alexi!
Márty!
Alíku!
Márty!
Alexi?
Márty!
A do prkýnka dubovýho!
Márty!
- Zastav se! - Zakroutím ti krkem!
- Neutíkej, ty mizero. Vrať se sem. - Uklidni se!
Jestli budeš dál utíkat, udělám ti na krku uzel!
Tak to se povedlo.
Jsme tu úplně všichni. Živí a zdraví.
Jo, jsme tady.
Jenže kde to vlastně jsme?
V San Diegu.
V Kalifornii?
Bílé písečné pláže,
důmyslně napodobené přírodní prostředí, volné, otevřené výběhy.
Říkám vám, tohle bude zoo v San Diegu.
Jsou tu i umělé kameny.
Fíha, vypadaj pravě.
San Diego? Co může být horší, než San Diego?
No, já nevím. Mně to tu přijde epes rádes!
Jo, tady dokážu žít. Tady dokážu žít.
- Já tě přerazím, Márty. - Klídek!
- Uškrtím tě na tvým ocasu! - Uklidni se.
Naklonuju tě a ty klony si potom uklohním jako klobásu!
- Počítej do dvaceti! - A pak už s tebou nikdy nepromluvím.
Hele, teď najdeme lidi,
ohlásíme se a dáme tenhle zmatek do pořádku.
No bezva. To je fakt bezva. San Diego.
Budu zachraňovat Šejmu a nosit tý kosatce kosatce.
Jsem z toho hin.
Jsem aut! Jsem nahranej!
Je to tvoje vina, Márty! Zničil jsi mě!
Nech toho, Alexi. Ty si doopravdy myslíš,
že jsem to všechno udělal úmyslně?
Mám se ti za to omluvit? To by si chtěl?
Tak jo. Já...
On mě pšští.
Márty, hele, musíš se snažit trošku víc ho pocho...
- Přestaň nás pšštít. - Slyšíte to? Neslyšíte?
- Já už to slyším. - Kde je hudba, tam jsou lidi.
- Půjdeme rovnou za ředitelem. - Nemaj tady ani pořádnej chodník.
Jo, je to ďoura.
Tohle je spíš zoologická zrada.
Nejdřív řeknou, máme tady bezva výběh, kde můžete svobodně běhat,
a než se jeden naděje, je z něj hipík co má mařenu v tlamě i na hlavě.
Jeden by si tady hned zvyknul. Tudy, bando. Jde se!
Co to sakra...?
To né!
Poslouchejte, musíme na ty lidi dobře zapůsobit.
Usmívejte se. Dejte se do kupy.
- Tomu říkáš úsměv, Melmane? - Já se nesměju. Mám prdy.
Tak na ně prď, a usmívej se při tom.
Páni!
Ale tohle nejsou lidi, to jsou zvířata.
Kalifornský kabrňáci. Kámo.
Úplná plážová pařba.
Já tak rád trsám, trsám Já tak rád trsám, trsám
- Ty tak rád - Trsáš
Já tak rád trsám, trsám Já tak rád trsám, trsám
- Ty tak rád - Trsáš
Já tak rád trsám, trsám Ty tak rád trsáš, trsáš
Ona tak ráda trsá, trsá
- My chceme - Trsat
Všem holkám z celýho světa
Váš král Jelimán to říká na rovinu
Miluju všechny holky Který se pořádně hejbaj
Když už se někdo hejbe
Tak ať je sličný a sladký, jako já
Co je tohle za zoo?
Viděl jsem šestadvacet bezostyšných porušení hygieny.
Já tuhle zahradu miluju. Je tady parádní prča.
Sedumadvacet.
Ženská fyzicky fit a fyzikálně fit
Psychicky a chemicky a politicky fit Ženská fyzicky fit a fyzikálně fit
Chce to brambůrky a buráky.
Počkat.
Kde je Alex? Co se s ním stalo? Šel hned za námi. Nebo snad nešel?
Nevím, kde se courá, přijde o perfektní pařbu.
Fosy!
Fosy na nás útočí! Zachraňte se!
- Fosa hlad. - Fosa žrát.
Blé! Nesnáším pavučiny.
Jo, díky moc, bando.
Dík, že jste počkali. Máte to u mě, fakt.
Zdar, právě jsme dorazili z New Yorku a hledáme tady ředitele.
Trčeli jsme totiž dost hodin vzadu, na pláži
a nikdo se neobtěžoval přijít.
Nevím, jak to tu obvykle chodí,
ale evidentně tu máte pěknej binec, což teda neva.
Ale když nás nasměrujete k řediteli, tak bysme...
Zdravíčko.
Pavouk! Mám ho na zádech!
Maurici, viděl jsi co udělal?
Zahnal fosy na útěk.
Honem, Glorie, dej mu.
Dej mu, dej mu, dej mu!
- Bezva! Glorie, prašť ho! - Dej mu!
Zadupej ho! Převálcuj ho! Kam zmizel?
Králi Jelimáne, co jsou zač? Co jsou zač?
Jsou to, marťani. Krutí marťani z kruté budoucnosti.
Přišli nás zabít. Sebrat nám ženy. A taky vzácné kovy.
Vstávej, Morte. Nepleť se svému králi pod nohy, jo?
Skrýváme se. Budeme potichu. Včetně mě.
Kdo dělá ten kravál?
Jo, zase já.
Támhle je! Na něj! Dělej, Glorie!
- Už dost! Dej s tím klackem pokoj. - Myslím, žes ho dostala.
Je pořád na mně? Tfuj, pavouci.
Už je to v pohodě. Je pryč.
Jsou to divoši.
Dneska umřeme.
Moje nohy. Říkal jsem ti, abyses mi neplet...
Neříkal jsem mu o těch nohách?
Přece ti o těch nohách říkal.
- Počkat. Já mám plán. - Vážně?
Vymyslel jsem ženiální zkoušku
jak zjistit, jestli to jsou zlí zabijáci.
Nazdárek.
Nech to radši na mě. Alex to vyřídí. Márty tu počká.
Nazdárek.
Jejda, ou! Ou, pardon, ou!
- Ach, Alexi, cos to provedl? - Dost, dost. Pšš. Neboj se.
Já jsem jenom... Legrační lev. Ach!
- Ale Alexi, co děláš? - Poslyš, broučku,
to tě ten veliký lev tak vyděsil?
Vážně? To je teda moč ošklivej kocourek, co?
Pojď, mamča tě pochová. Hmmm, no vidíš.
Z přiměřené vzdálenosti je moc hezký.
Ty jsi ale slaďoučký cukroušek, viď? Hned bych si tě namočila do kafe.
Je to jenom banda lemounů.
No, já nevím,
na tom týpkovi s tím divokým hárem
se mi stejně pořád něco nezdá.
Nesmysl, Maurici.
Jenom pojďte, panstvo. Seznámíme se s těmi lemouny.
Představuji vám, velkoúžasnolepého Krále Jelimána,
všech lemurů samozvaného pána a tak dál. Hurá, lemra.
Má fakt styl.
Co je jako zač, král všech morčat?
Podle mě veverák.
Vítejte obří lemouni.
Hřejte se na výsluní mé výjimečnosti.
- Veverák jak vyšitej. - Jo. Veverák.
S velkým vděkem vám velmi vděkujeme, že jste zahnali ty fosy.
- Vosy? - Fosy.
Obtěžují nás. Lezou nám sem, narušují nám oslavy
- a rvou nás na kusy. - Jo, zajímavé.
No, totiž, chceme najít lidi, kdyby jste...
Páni, ty máš velké zuby.
Styď se, Maurici. Ty nevidíš, že jsi toho obra urazil?
Prozraďte nám, copak jste zač?
Jsem Alex. Ten Alex. To je Glorie, Márty a Melman.
A odkudpak, vy obři, jste?
Jsme z New Yorku a...
Ať žijí Newyorští obři!
Newyorští obři!
Vypadají nějak zdegenerovaně.
Zeptal bych se těch mimoňů, jestli jsou tady někde lidi.
Když dovolíte, my mimoni máme lidi, jistě!
Jo, mimoni mají lidi.
No bezva. Prima. Fajn. Uf.
Tam nahoře.
Jsou úžasní, viďte? Ale živá zábava s nimi není.
No páni.
A máte tu i živý lidi?
Ne. Jen ty mrtvoly.
Protože, kdybysme tady měli živoly,
už by se tomu nedalo říkat divočina, že ne?
Divočina?
Ou. Okamžik, chlupáči.
Myslíš takové to bláto,
chatrče, a utírání listím, a tak?
- Kdo by se utíral? - Ouvej.
Ouvej.
Ouvej. A všichni!
Omluvíte mě na okamžíček?
Vemte mě odsud! Musíme odsud pryč!
- Pomóóc! - Co to zase vyvádíš?
Plavu zpátky do New Yorku.
Vím, že to nejspíš nevyjde, ale musím to zkusit.
- Vždyť neumíš plavat! - Říkal jsem, že to nevyjde!
Fůj, příroda. Mám z ní hlavu v pejru! Nevidím! Nevidím!
Já už vidím!
No tak hele. Očividně se tu stala menší chybička.
Ale lidi nás sem jistě nevysadili úmyslně.
Jakmile jim dojde, co se stalo, určitě nás začnou hledat.
Jo, jasně.
Vůbec neznám slova Jsme svobodný
Chceš něco vědět? Myslím, že už dávno vyrazili.
4000 KM NA JIH
4001 KM NA JIH
Tak, hoši, snídat budeme ledově studené slanečky.
Rico.
Neb je mi souzeno, abych zhynul na tomto zapomenutém ostrově,
já, Melman Mankiewicz,
při plné duševní a poloviční tělesné svěžesti,
odkazuji svůj veškerý majetek vám třem.
Promiň, Alexi.
No ne? Latrína. Hygiena především. Supr, Melmane!
Ne, to není latrína,
to je hrob. Přivedl jsi Melmana do hrobu. Spokojenej?
Ale no tak.
Tohle není konec, ale úplně novej začátek.
Tohle je to nejlepší, co se nám mohlo stát.
Ne. Ne. Ne. Ne.
Ne. Ne. Ne. Ne. Ne. To není to nejlepší, co se mohlo stát.
Zneužil jsi narozeninové přání a přinesl nám všem tuhle smůlu.
Proč jsi nám to přání říkal? Tohle se nedělá.
Já vám ho říct nechtěl. Pamatuješ?
- Vy jste mě k tomu donutili. - Jo, to určitě.
A navíc, tohle není žádnej pech. Tohle je velký štígro.
Koukněte kolem. Žádný ploty, žádnej program.
Je to tady fakt havaj. Jsme tu prostě...
Dobře, dobře. To už by stačilo.
Tohle je tvoje část ostrova, a tohle je naše část ostrova.
Tohle je ta špatná část, kde si můžeš hopsat a hopkat
jako kašpar a dělat, co se ti zlíbí a co chceš.
A tohle je ta správná část pro ty, kdo milují New York a chtějí domů.
- Nech toho. - Ne, ne! Zpátky! Zpátky!
Teda hoši, to není správné.
Tak jo. Mějte si svoji část, a já budu mít svoji.
A kdyby něco, tak jsem pořád tady,
na týhle vodvazový straně, a budu si ji užívat.
Není vodvazová. Ta je totiž u nás.
Budeme se tady bavit snahou přežít, dokud se nevrátíme domů.
- Jůů! Já to tu miluju! - Tahle je lepší.
Tvoje stojí za prd. Tam se pasou jen polenem praštěný pakoni.
- Pakóó! - Co teď budem dělat?
Neboj, Melmane, mám plán na záchranu.
Jak se asi bude Márty tvářit, až tohle uvidí?
Koukněte se na něj. Neví si bez nás rady.
Nečum, mičudo.
Už tady takhle stojím spoustu hodin.
Jak dlouho musím ještě pózovat?
Finýto.
Tuhle mršku nepřehlédne žádná záchranná loď
na milion mil daleko, vsaď se.
Až přijde pravá chvíle, zažehneme naši pochodeň svobody
a budem zachráněni z tohoto prapodivného snu.
Co vy na to? Paráda, co?
- Co je s ohněm svobody, Melmane? - Hádej. Otravo.
Já to slyšel.
Proč si nemůžeme půjčit oheň od Mártyho?
To je divoký oheň, a takový na Sochu Svobody používat nebudeme.
- Koukej třít, Melmane. - No jo, vždyť to dělám.
Už nemůžu. Už nemůžu. Už nemůžu. Já, já na to prostě, nemám.
Hoří.
Hoří. Hoří!
Jé! Ou! Au! Ou!
Hoří!
Teď ne! Ne, ne! Ne!
Hoří!
Melmane, nestřečkuj!
Skoč! Alexi, skoč!
Neboj, kočky vždycky dopadnou na všechny...
Zuby? Co ty jsi to za šelmu?
Ty pyromane!
Podpálil jsi to!
To je konec!
Do prkenný vohrady s tebou!
Můžeme na tu druhou stranu?
Uklidněte se. No tak, na každého se dostane.
Uklidněte se. Netahej ho za ocas.
Roztrhněte ty dva, ano?
Ty pojď sem a ty jdi tam.
Lidi, uklidněte se, ano?
Takže, jeho výsost, velkoúžasno, bla, bla a tak dál,
a tak dál. Hurá. A je to.
Takže, přátelé,
naši Newyorští obři ve mně vzbudili velkou zvědavost.
- Ano, Wily? - Mám je rád.
Já taky. Já je měl rád první. Já je měl rád ještě dřív, než jsem je poznal.
Jak jsem je uviděl, měl jsem je rád. Ty je ve srovnání se mnou nenávidíš.
Kušuj a přestaň prudit!
Takže, pokud se pamatujeme,
vždy nás napadaly a žraly, ty strašlivé fosy.
Fosy! Fosy na nás útočí!
Jejich Kuchařka!
Prosím. Maurici.
Pššt. Tichóó!
Dost, vy lemry, fosy přece zrovna teď neútočí!
Takže můj ženiální plán je tady.
Spřátelíme se s těmi obry,
a budeme si je držet poblíž.
Když nás bude pan Alex ochraňovat,
budeme v bezpečí a nikdy se už těch
strašlivánských fos nebudeme bát.
To mě napadlo. Tohle napadlo mě osobně.
Počkat, počkat, moment. No tak.
Tedy, víte někdo, proč se ty fosy
pana Alexe tak moc bojí?
Totiž, třeba bychom se měli bát taky.
Co když je pan Alex ještě horší, než ty fosy?
Řeknu vám, ten borec mi nahání pořádnou husí kůži.
Maurici, nezvedls předtím ruku,
a proto bude tvá podlá poznámka vymazána.
Má tu snad ještě někdo husí kůži?
Ne? Dobře. Tak drž pysk.
Až se Newyorští obři probudí,
postaráme se, aby to bylo probuzení v ráji.
Tak a kdo si dá sušenku?
Ty, Alíku, Melman a Glorča tam jsou a bavěj se.
Psiny je tam spousta, i pro jednoho navíc.
Ne, díky.
Hele, říkal jsem si, kdybys tady tomu dal aspoň malou šanci,
tak by se ti tu třeba i líbilo.
Márty, jsem unavenej a hladovej.
Prostě chci jet domů.
Nechceš to ani zkusit? Uvažuj o tom.
Bez tebe to není ten pravej vodvaz.
Já vím. A pak...
- To je on. - Kdo je to?
Tady je pošťák. Kdo jinej to může bejt?
Ano? A co si přejete?
Je tam ještě místo?
Cože prosím?
Choval jsem se hloupě, Márty.
Uvažoval jsem o tom, cos říkal, a omlouvám se.
Dům sladký divočiny tě vítá. Buď tu jako doma.
Ne, počkej, otři si tlapy.
- Alexi! - Moje chýše je i tvoje chýše.
No, to koukám.
Na, dej si trochu. Na účet podniku.
To je slaná voda.
Nesmíš ji polykat. Je to dočasně, než zavedeme vodovod.
Hele, vypadáte hladově.
Co si dát nějakou přírodní ňaminku?
Ty máš jídlo?
Vodvaz bašta, je to tady.
Chaluha na špízu.
Chaluha?
Jo, na špízu. Tak si nechte čvachtat.
To je bašta.
- Hm. Super. - Jo, díky.
Je to senzace, viď, že jo?
No, možná si to trochu opepři.
Ne, je bezva. Fakt je to supr. Lepší to ani bejt nemůže.
Vsaď se, že může.
A teď mrkej.
Páni! To je nádhera.
To je jako miliardy miliard vrtulníků.
A padá hvězda. Přej si něco. Honem!
Ou. Co třeba pěknej, šťavnatej biftek?
Víš co, Alexi?
Zejtra ti takovej biftek obstarám, i kdyby mě to mělo stát krk.
Díky, Márty.
Ou, to už je pozdě. Radši už půjdu...
Jo, asi už taky půjdu spát.
Sladké sny, hoši.
Alexi.
Co to sakra děláš?
28, 29, 30. 30 černých a 29 bílých.
Vážně asi budeš černý s bílými pruhy.
Dilema je fuč. Dobrou.
Vidíš, Maurici, pan Alex svého přítele čistil.
Je to okavidně laskavý a milující tvor.
Jak zrovna z něho můžeš mít husí kůži?
Koukni na něj. Je tak milý, a heboučký.
No, podle mě ho teda nečistil.
Mně to přišlo, jako by ho chutnal.
Jak je libo, to je jedno. To je mi fuk.
Hlavní je, že můj ženiální plán už začne.
Stačí jenom počkat,
až budou všichni opravďácky tvrdě spát.
Jak dlouho to ještě bude trvat?
Tak tohle je na prd.
Vzbuďte se, pane Alexi.
Je čas vstávat!
Šupky, dupky, pane Alexi.
Vstávat! Alexi!
Cucáte si palec?
Kde to jsme? Co se to děje?
Kam zmizela pláž? Jenom klid.
- Kdo sem dal ten les? - Neděste se, obrlemouni.
Když jste spali,
tak jsme vás přenesli do našeho malého ráje.
Vítá vás Madagaskar.
- Mad a Kdože? - Cože?
Ne, žádný Kdože. Gaskar.
Márty. To je jako...
Jako moje nástěnná malba v zoo.
Ale kdepak. Tohle je přece originál.
Jen se kochejte. Je to dobrý, co?
Vypadá to tak jako to co jsem viděl doma, ale tady to je.
- Tohle je pravá verze toho... - Hele, co tak dát si kolečko?
Rozproudí to krev a plíce naberou víc čerstvýho vzduchu.
Kdo pude se mnou?
Já ne. Tohle pro mě... To já ne... Máš ji!
Cože? Chceš si hrát?
Už tě mám!
Pojď sem!
A máš ji.
Počkej, přestaň. No tak, neblbni.
Tak jo, Márty, končím.
Končím. Vyhráls.
Tak dělej, Alexi, hejbni kostrou.
Už dva dny jsem nejedl.
Mám nízkou hladinu cukru. Nemám na to energii.
Hele, v tom to asi není.
Víš Alexi, takhle se v divočině neběhá.
Dělej, brácho. Dej tam plnej plyn.
Musíš osvobodit toho lva v sobě.
- Tak, kdo je tu šelma? - Márty, na tohle nejsem...
Ale seš. Kdo jinej? Tak dělej. Skoč na to!
To je ono. Dej do toho všechno! Ty jsi šelma.
- Ty jsi šelma. - Ty jsi šelma.
Kdo je šelma? Kdo je šelma? Kdo je šelma? Kdo je šelma?
Přece já!
Překvápko!
A máš ji.
Šelmu neoblafneš. Je moc rychlá.
Šťastnej jak blecha jsem, co v mým kožichu sedí s molama namol si medí.
- Jdeme řádit! - Rozumná řeč.
Páni. Cejtím se jinak.
Ducy, ducy, ducy! Ducy, ducy, ducy!
Něco bych rád vyváděl.
- Jak jsi říkal, brouku, je to... - ... epes-rádes!
- Že je to tak, Melmane? - Juch!
To je slast.
Vidíš, Maurici, Alex je teď náš kámoš a po fosách není ani vidu.
Dá se říct, že můj plán skutečně velice zabírajícně
zabral, ne?
Alexi, to musíš ochutnat.
Je mi skvěle. Cítím se zase jako král!
Král?
Měli byste ho vidět!
Alexi, ukaž jim to svý číslo.
To ne. Ne, to bych vážně ne... tak jo!
Dámy a pánové. Primáti všeho věku.
Divočina vám představuje,
krále zvířat,
lva Alexe!
Tak jo, hoši.
Jo, tak tohle je náš král!
Když je to král, tak kde má teda korunu? Já korunu mám.
A dokonce nádhernou. A ta mi sedí na hlavě.
Podívejte. Mám ji tam vůbec?
A zařvi, brácho. Zařvi.
Fíha. Takovej rachot jsem od tebe neslyšel.
Jo! Vodvaž se, brácho! Dělej!
Rozhejbem je!
Nezlob se,
ale hryžeš mě do hýždě.
- Nehryžu. - Ale hryžeš.
- Alexi, co to bylo? - Tys mě rafnul do zadku!
Ne, nerafnul. Nebo jo?
Kapánek jo.
Co to s tebou sakra je?
Pročs mě rafnul?
- To asi proto, že seš jeho oběd. - Cože?
- Cože prosím? - To je blbost.
No tak, Maurici. Co je takové ňafňutíčko mezi kamarády?
Dělej, jen si ďobni.
Večírek skončil, Jelimáne. Ženiální plán selhal.
O čem to tady mluvíte?
Váš přítel je totiž
ukázkový prototyp lovce a masožrouta.
Požírá flákotu,
což jste vy.
- Ale no tak. - Klíďo-píďo, Maurici. Uznávám to.
Plán selhal.
Všechno se zhatilo. To je konec.
Fosy se sem vrátí a všechny nás sežerou, protože...
jsme jenom flákota.
Jsem flákota. Já, já, já, já, já, já, já!
Pan Alex tu nemůže dál zůstat.
Patří na druhou stranu ostrova, ke svým, a to jsou fosy.
Z královské moci,
svěřené mi zákony džungle, bla bla bla bla bla,
padej!
Co? Počkej, připadám ti jako flákota?
Jóó!
Vidíte, já říkal, že nevypadám... Co, cos to říkal?
Že jó!
- On zešelmovatěl! - Zachraňte se!
Márty, běž!
Kokos na kokos. Skvělá trefa, Maurici.
Díky.
Márty?
Nezlob se, Márty.
Co to se mnou je?
Jau.
To ne.
To není pravda.
Ale je. Jsem nestvůra.
Musím zmizet.
VRAŤTE SE!
3 MÍLE
1 MÍLE
Co jsem to provedl? To je zlej sen.
A je to moje vina.
Kvůli mně jsme přišli o Alexe.
Tak cccco... teď budeme dělat?
Musíme jít Alexovi pomoct. To teď uděláme.
Aha. Tak to jo.
Jsme snad přece z New Yorku, ne?
Jsme silní. A drsní.
A přizpůsobiví!
Nestáhnem ocasy jako nějaká divná banda Melmanů.
To teda ne.
Ou, co...? Glorie.
To jsem nebyla já, jasné? To byla ta loď.
- Loď! - Loď?
Loď se pro nás vrátila! Honem, musíme je upozornit!
Támhle je!
- Haló, tady jsme! - Jo, tady jsme!
Tady jsme! Tady! Haló!
Melmane, zvedni mě. No tak, dělej. Dělej!
Hou! Pomoc! Pomoc!
- Au, můj krk. Můj krk. Haló, lidi! - Tady jsme!
- Stůj klidně. Tady jsme! - Nemáte ponětí, jak moc to bolí.
Loď, ahoj! Tady jsme!
Koukněte! Už otáčí a vrací se! Vrací se sem!
Honem! Honem, lodičko.
Paráda, bando!
Vy dva sem přivoláte loď, já seženu Alexe.
Prrrrr. Počkej přece.
Márty, nemůžeš se tam vrátit sám.
Nech toho. Přece ho znám.
Jak uslyší o lodi, tak ho to hned přejde.
Přijíždějí sem lidi. Pomůžou nám.
Melman má pravdu. Lidi už budou vědět, co a jak.
Teď honem, musíme přilákat tu loď.
No vida, tohle už je lepší.
Vy? Ach jo. A kde jsou lidi?
Jejich játra byli moc dobrý.
To byl vtip, kotě.
Lidi jsou v pohodě a plují na voru.
Na záchranném voru mezi vorvaně.
Hele, vás dva já znám.
Kdepak je ten labilní lev a ten divnej kůň v pyžamu?
Márty? Ten je... Kam zmizel? Byl tady s námi.
Vrátil se pro Alexe. To ho bude stát život!
Tak hoši, náš pruhovaný přítel je v ohrožení.
Zdá se, že nás čeká prácička.
Zapisuj to. Jsme na nepřátelském území.
Kowalski. Musíme si získat přízeň obyvatel.
Rico. Chce to zvláštní taktické vybavení.
Čeká nás velké nebezpečí.
Pěšák to nejspíš nepřežije.
1 MÍLE
Alexi! Vylez, Alexi!
Je tady loď! Můžeme jet domů!
Alex! Alex! Alex! Alex!
Alex! Alex!
Alex!
Márty?
Vzpamatuj se. Přijela sem loď. Můžem odsud pryč.
Vrátíme se do civilizace a všecko to bude zase jako před tím.
Nechoď sem.
Prosím.
Jsem stvůra.
Alexi, ty nejseš stvůra. Seš můj kámoš.
Vždyť jsme dvojka, ty a já. Pamatuješ?
Nechci ti ublížit.
Alexi,
já bez tebe nejedu.
Alíku? Co když si zazpíváme?
Je to parádní písnička. Určitě ji taky znáš.
Jdu městem svých snů
Kráčím přes Broadway
Ať kolem hřmí a rámusí
No tak. Ty slova znáš. Dvě malý slůvka.
Nenuť mě, abych to zpíval sám.
Přece nechceš poslouchat, jak tady hejkám.
Ech. Alexi? Můžeš na chviličku?
Hej, Alexi, pomoz mi.
Pomoz mi!
Alexi! Pomoóóc!
Pomóóc! Pomozte mi někdo! Kdokoli!
Pomóóc!
- Melman? - Jasně, brouku.
Běžte!
- Jakej je plán? - Tohle je plán.
- Fosa hlad. - Fosa žrát.
Tohle, je plán?
Fosy stát!
Fosy ou!
Fosy ách.
Ouuuu!
Fosy ách.
Pojďte si pro mě.
Fosy.
- Já vám dám. - Fosy ou!
Je jich na nás moc, Skipper.
Bylo mi ctí s vámi sloužit, hoši.
Alexi?
To je moje kořist!
Moje!
Alex hlad!
Alex žrát.
Přelstíme je.
Dík, žes mě neodepsal, Márty.
Tý vado, málem mě z tebe kleplo. To mi nedělej, takhle se připlížit.
Jen proto, že seš... Pust mě, jo? Pust mě, jo?
Zmizíme odsud. Bando, hrajte to se mnou.
Jak jsem říkal, je to jen jako.
Moje.
Moje kořist.
Ti jsou mí!
Á, to je ten král zvířat! Och, ne!
- Nežerte mě, pane lve. - Je tak obrovský a tak strašlivý!
Bojte se mě! Vy netušíte, jak strašně jsem hrozný!
- Jsem na smrt ještě moc mladej! - Ty seš stvůra! Seš stvůra, říkám!
- A tebe! - Mě?
Vy si chcete hrát? Ou. Tak to radši zdrhejtéé!
- Zavolejte někdo poldy! - Je to šílenec!
Tohle je moje loviště. Je to jasný?
Už vás tu nechci zahlídnout ani koutkem oka!
Baf!
Jó! Ty seš šelma!
Tak se mi líbíš!
Můj nápad!
Zbožňujte mě! Plán vyšel! Plán vyšel! Jsem inteližentní!
Jsem prostě jednička! No tak! Je čas robotit.
Já jsem inteližentní král.
Jsem ženiální.
Jsem robotí král, svý názory mám.
- Počítám, počítám ... - Takže, co je k obědu?
- Zavři oči. - Proč je mám zavírat?
- Dělej. - Už jsou zavřený.
- Pořádně! - Rozkaz.
- Nejukat. - Jsou zavřený.
Rico.
Hai!
Hangár otevřít!
Nálož na místě. A žvýkat.
A ze všech sil. Vychutnávat.
- Á? - No?
Je to dobrý, viď že jo?
Ještě pořád je tu plán Bé.
Tohle je lepší, než biftek.
Je to skvělý. Paráda!
Kocourek rád rybišku.
Je čas na přípitek.
Takže, někdy je horší, než osina v hýždi,
a já vím, co říkám.
Ale tahle kočka nám dneska dokázala,
že má větší srdce, než žaludek.
- Na Alexe. - Na Alexe.
Dost! Přestaň!
Takže co bude teď? Razíme do New Yorku?
Já nevím, Márty. Tohle je tvůj sen.
Chceš se ho vzdát?
Mně je putna, kde budeme.
Dokud budem pokupě, tak je mi to šumafuk.
No, v tom případě...
Ty, Rico. Beru 300 porcí, a s sebou.
Hai.
Ale ještě, než odjedete, chci učinit prohlášení.
Takže držte klapačky, prosím. Díky.
Po dlouhém a hlubokém mozkovém hloubání a dloubání,
jsem se rozhodl poděkovat ti
za krásný mír, který jsi nastolil.
Abys měl vzpomínku,
věnuju ti na rozloučenou tenhle dárek.
Ne, to nemůžu. Vážně, ta koruna je tvoje.
O nic nejde, mám ještě větší.
Je na ní gekon.
Koukni, jak to válí. Jeď, brouku, jeď.
- Mějte se, chlupáčci. - A díky za všechno!
- Sbohem. - Tak pa!
- Aridevérči. - Tak čau.
- Zdařbůh! - Strašnou cestu, přátelé!
Maurici, bolí mě ruka. Mávej s ní za mě.
Makej, ty mrňavej mizero.
Než dorazíme do New Yorku, bude tam pěkná zima.
Takže si říkám, nač spěchat?
Možná bysme se, mohli cestou někde stavit.
- Třeba v Paříži. - Čteš mi snad myšlenky.
- Radši bych Španělsko. - Jo, bejkárny s bejkama.
- Co takhle Fidži? - A co Čína? Šlo by to?
Akupunktura.
Víte, docela bych se sem někdy vrátil na dovču.
- Jo, to bych jel taky. - To mi povídejte.
- Skipper? - Vždycky jsem chtěla vidět Austrálii.
Neřekneme jim, že tý kocábce došlo palivo?
Néé.
Jen úsměv a mávat, hoši. Úsměv a mávat.
www.titulky.com