Podpořte nás a staňte se VIP členem bez reklam skrze www.OpenSubtitles.org
Hollywood Classic Entertainment uvádí
SNeHURKA
Bylo nebylo, v jednom dalekém království se narodila holcicka.
Pleť mela bílou jako sníh a vlasy cerné jako noc.
Dali jí jméno Snehurka.
Nejspíš proto, že si nic snobštejšího nedokázali vymyslet.
Osud tomu chtel, že matka pri porodu zemrela.
Otec, který zustal sám, holcicku rozmazloval.
Mohl si to prece dovolit, vždyť byl král.
Král dcerku miloval a poddaní milovali jeho.
V království bylo veselo a lidé zpívali a tancovali dnem i nocí.
Nikdo zrejme nepracoval, jen se celé dny a noci veselili.
Ale to odbocuji.
Král holcicku vychovával sám a pripravoval na budoucí panování.
Jenže postupne si uvedomil, že nekteré veci ji naucit nemuže.
A tak si našel novou královnu.
Byla to nejkrásnejší žena na svete. Byla chytrá a silná.
Jen aby bylo jasno, jsem to já. A toto je muj príbeh, ne její.
Král, okouzlen mou krásou, mne požádal o ruku.
Byla jsem pro nej vším, hvezdami i mesícem.
Do zeme pronikly temné cáry. Král dal sbohem Snehurce
a zanechal jí svou oblíbenou dýku. Zajímavý dar, ale o tom pozdeji.
Vyrazil do temných lesu a nikdo ho už více nespatril.
Snehurka otce neustále hledala.
A když jí došlo, že je to marné, byla docista znicená.
Devce tak zustalo v péci prekrásné královny.
Ubehlo deset let Snehurka rostla a rozkvétala.
Ale království upadlo do beznadeje, když si královna uvedomila,
že pokud chce zustat nejkrásnejší ženou na svete,
pak bude muset Snehurka padnout jako sníh,
podle kterého dostala jméno.
Nazdárek.
Chtel bys dobrutku?
Tu máš.
Slavnost zrejme zacala.
"F" na "D9".
Doleva, lorde Waverly. Kdyby nekdo poucil lorda Waverlyho,
kde je levá a pravá, byla bych mu vdecná.
- Prominte. - "B" na "J12".
Má paní. Musím vás zpravit o zvestech, které slýchám.
- Zvestech? - Objevují se narážky,
že království prijde na buben.
Pokud bychom spojili naše rody manželstvím,
panstvo by získalo jistotu, že království stojí opet na nohou.
Brightone, na slovícko.
- Ano, Velicenstvo? - Mlceti zlato.
Velicenstvo, svatá pravda. Kterou lot mám umlcet?
To je cást prísloví. Královský výnos. Pište.
- Výtecne. - Všichni klevetníci...
pristižení pri pomluvách, drbech, šeptande
ci pouhém premýšlení, budou popraveni.
- Jak to znelo? - Vladarsky.
Snehurko.
- Ono horí? - Prosím?
V tvém pokoji horí?
Snažím se nalézt vysvetlení, proc jsi opustila komnatu.
Napadl me požár.
Možná bych mohla prijít na slavnost,
- protože mám osmnácté narozeniny. - Skutecne?
To jsou mi veci. "E" na "F3", prosím.
Snehurko, možná je nacase, abych ti povolila.
Koneckoncu neublížilas mi, nezpusobila potíže.
Ale presto...
existuje neco, co me na tobe príšerne rozciluje.
Jenomže nevím co. Svešená ramena, vlasy, hlas...
Už to mám! Vlasy. Nesnáším je.
I kdybys mela sté narozeniny,
opovaž se ješte nekdy prikrást na oslavu.
"B" na "F6".
"C" na "D4".
Barone, už jste poražen, a ani to netušíte.
Výborná strategie, Velicenstvo.
Je duležité vedet, kdy jsi poražena. Že?
Mne se ten les nelíbí, pane. Vypadá velmi zlovestne.
Jsou to jen stromy. Obycejné drevo.
Nebojím se stromu. ríká se, že tu nekde žije stvura.
Lidožravá stvura.
Nemužu uverit, že muj souputník verí na pohádky.
Kdy se Vaše Výsost vydá k domovu?
Jsme na cestách mesíce, je cas na odpocinek.
Nevydali jsme se hledat odpocinek, nýbrž dobrodružství.
- Jiste. - A také ho najdeme.
To není rozumné, musíme jet dál.
Zjistíme, co se tu skrývá.
Obejdete je.
- Obklícit! Na ne! - Obri! Renbocku! Renbocku!
- Obri! - Za ním! Ty tam!
- Všechno z kapes! - Co?
Vyndej všecko z kapes!
- Dej to sem! - Lehni!
- A zustan tak. - Našel jsem mršinu!
Vzdáváte se?
Pane.
Co je k smíchu?
- Ty nejsi obr. A nikdo z vás! - A co jako?
- Prece nebudu bojovat s vámi. - Takže se vzdáváš.
- Jo! - Jasne, vzdává se.
Rozhodne ne. Jen se nebudu bít s trpaslíky.
- Proc? - Jste liliputi. - Liliputi?
- Skrcci? - Pidi?
- Díky. Pidi? - Na víc se nezmužeš?
- Žádná sláva. - A musel ti napovedet prítel.
Jste skrcci a je to smešné.
- Smešný? Mám te jen tak podríznout? - Klídek. Chceme jen zlato.
- Mám jeho sedlový vaky. - Delej, otevri to, Chucku.
- Tohle vám nepatrí! - Co má bejt?
- Okamžite mi to vraťte! - Dejte jim, co chtejí, pane.
Nesmysl. Nekdo musí dát hošánkum na pametnou!
O tomhle se nikdo nesmí dozvedet. Rozumíš?
Slib to!
O tomhle se nikdo nedozví, Vaše Výsosti.
"Královy komnaty"
"Prijímací sál"
- Všechno nejlepší, Snehurko! - To je milé.
Osmnáctiny jsou pro každou dívku nejduležitejší narozeniny.
Chceš vedet, co bych ti prála, Snehurko?
Nemužeš si prát za mne.
Víš, proc stále pracuju pro tu mrchu královnu?
Jednou získáš své království zpátky a já chci být u toho.
- To není mé království. - Ale je.
Tvuj otec ti chtel odkázat korunu.
Jenže ta ženská všechny presvedcila,
že jsi žalostná puťka neschopná opustit palác.
Dokonce presvedcila i tebe.
Otcova dýka. Vycistila jsem ji a vyleštila.
Co s ní mám delat?
Mela by ses podívat, co se deje v království.
Lidé už nezpívají ani netancí.
Meli by videt, jaká jsi doopravdy.
A ty si musíš verit.
- Jdu ven. - Má to dovolený?
Co já vím? Nemá?
- Tak jo. - Chce jít ven!
Když nic nerekneš, ani já ne.
- Namouduši? - Na psí uši.
Zrcadlo, zrcadlo, pusť me dál.
Co si ten baron myslí? Že bych si ho mohla vzít?
Mám jistá merítka. A žena jako já je má hodne prísná.
- Zajímavé. - A co?
- Tvá odpovet baronovi. - Co naznacuješ?
- Zvaž ty možnosti. - Páchne jako pukavec.
- Radši mrtvá, než s ním. - Tvá marnivost stála tolik,
- že ho nemužeš odmítnout. - Proc mi nevycaruješ truhlici zlata?
Kouzla má v sobe každý, lec jen málokdo je objeví.
Ver mi. Jsem pouze tvým odrazem.
Ne presným. Já nemám vrásky.
Žádný vrásky, jen vrásecky.
Když myslíš.
- Co mám podle tebe delat? - Vzít si nejakého boháce. Rychle.
Brzo se me zeptáš, kdo je na svete nejkrásnejší,
a odpovet se ti nebude líbit.
Haló?
- Je tady nekdo? - Ticho, Renbocku.
- V lese te nikdo neuslyší. - A co když...
- Co když v lese nekdo bude? - Možné to je.
- Odmlouváš? - Ne, jen jsem ríkal...
- Jenže drze. - Jen mi vadí,
že jsem tak blízko vás.
- ríkali, že v lese potkám leccos... - Horšího spolecníka nenajdu.
Tohle bych vážne necekala.
- Kdo se nám smeje? - Potrebujeme pomoc.
- Prepadlo nás sedm trpaslíku. - Obru.
- Obru? - Bojovali jsme, ale oni podvádeli.
Kdybys pomohla mne i princi...
Princi ze Zahanbenic. Hnupe.
Jsem jen pouhý kmán.
- Narizujeme, rozvaž nás. - Narizuješ?
Když odmítneš, poneseš následky.
Pouze když me poprosíš.
Za daných okolností, pane, je ta prosba na míste.
Pravda. Kde je má výchova?
- Prosím. - Prosím. - Víc není treba. - Díky.
- Vrelé díky. Tisíceré díky. - Ne! Pockej! Ne, ne, ne!
Není vám nic?
Mohu vám nejak pomoci? Mohu?
- Ano, prosím. Vrelé díky. - A je to. Hotovo.
Díky.
- Chceš pomoci s tím provazem? - Ano. Díky.
Mrzí me, že jsi nás videla v choulostivé situaci.
Jedeme na sever.
Já putuji na jih.
- To je škoda. - Ano, to je.
Pak ti tedy musíme dát sbohem.
- Otocila se. Videl jsi? - Ne. Podle me nemá zájem, pane.
- Výsosti? - Ano?
Pardon, Velicenstvo, ale máte návštevu.
Nemám náladu, Brightone.
Je mladý, slicný...
a polonahý.
Výsosti, dovolte mi predstavit
cteného prince Alcotta z Valencie.
Velicenstvo. Omluvte náš odev. Mne i mého sluhu okradli lapkové.
Lapkové. Otresné.
Naprosto hruzné a jemné chloupky.
- Co? - Co? - Co? - Co? - Co?
Nic.
Mohu vás požádat o odení? Trebas košili?
Je-li nutno.
- Brighton. - Brightone. - Velicenstvo.
- Princ stydlín vyžaduje odení. - Ovšem, má paní. - Stydlín?
- Chcete urcitý druh košile, pane? - Brightone. Prostý odev. - Jiste.
Valencie, ríkáte? Neznám. Nejaká víska?
Naopak, Výsosti. Bohatá zeme.
Prírodní bohatství. Zlato, stríbro, obchod s hedvábím...
Neríkejte.
Pošlete pozvánky. Uvedomte služebnictvo.
Usporádáte bál, jaký království nezažilo.
Ať ten mládenec civí.
Odpusťte, Velicenstvo, ale není mi to jasné.
Princ je bohatý a stavený jako býk.
Vezmu si ho a moje financní potíže budou fuc.
Tomuhle rozumím. Ale nevím, jak chcete za ten bál zaplatit.
- ríkám to nerad, ale jste na mizine. - Tak vyberte další dane.
Kdy jste byla naposledy ve meste? Lidé hladoví.
Nemáte predstavivost? Namluvte tem chrapounum,
že chléb je maso, méne je více.
- Kmáni milují metafory. Snažte se. - Chléb je maso.
Prominte, nemáte neco k snedku?
Co se to tu stalo? Kdysi jsem tu byla s otcem.
Bylo to nádherné místo.
- A lidé zpívali a tancovali. - Tak to musí být strašne dávno.
- "Vyhláška o daních" - Další dane?
Skvele, umíte císt. Postarejte se, ať jsou vcas vybrány.
- Co s tema penezma delá? - Ochranuje vás. - Pred cím?
Musím pripomínat útoky, jimiž jsme trpeli?
- To mluví o... - Té stvure!
Ano. V lesích cíhá zlo strašnejší, než si umíte predstavit.
A duvod, proc se na vás nevrhlo,
je ten, že poctive vaše dane využíváme.
Zítra se pro ne vrátím.
Vrátíš se co nejrychleji a privedeš družinu strážných.
- Podívejte se, jak me oblékla, pane. - Chci šaty a zlato. A vojsko.
- Šaty? Vám se nelíbí královnin vkus? - Posloucháš me?
- Ano. Vojáky, zlato, šaty. - Ano. - Ano. - Dobre.
Ale musíte poprosit.
- Prosím, Renbocku. - Pane, vraťte se se mnou.
- Z královny ciší šílenství. - Ženy šílí, když se objeví princ.
Ne, ne. Nekteré šílí, to ano. Ale nekdy má nekdo o kolecko víc.
- A to je její prípad. - Šťastnou cestu, Renbocku.
- Až se vrátíš, budeš mít kalhoty. - Vy snad také. Sbohem, pane.
Kde je Margret? Margret!
- Margret, je to horší, než tušíš! - Byla jsi ve meste?
Ano. Královna znicila všechno, v co muj otec veril.
- Bežte. - Vybírá dane, i když už nic nemají.
Musí platit ty rozmarilé bály.
Dnes vecer porádá další. Pro prince.
- On je tu princ? - Jo.
- A ríká se, že má vojsko. - Tak by nám mohl pomoct.
Pokud má vojsko, mohl by nám získat zpátky království.
Jeminácku. Nekdo mel náramný den. A co teprve ten slavný vecer.
To budou na bále zírat.
- Vypadáte úchvatne, Velicenstvo. - Úchvatne?
- Ješte jsem se nezacala chystat. - Budete úžasná...
- Ticho. - S radostí.
- Péce je pripravena. - Péce? Není to zbytecné?
Ani náhodou.
Jenom si to moc neužívej.
Vynasnažím se.
Vyhladit, vyjasnit. Vyhladit, vyjasnit.
Štestí, štestí, štestícko.
Tohle je vždy nejhorší.
Cítím, že se smeješ.
Její Velicenstvo královna!
Jeho královská Výsost princ z Valencie!
V bajkách využívá králík lsti a duvtipu, aby napálil neprátele.
Jste radši, když jsou vaši hosté nejistí.
Slicný a chytrý. Jak matoucí.
Mladíku, odchod.
- Ty? - Ty?
- Ty jsi tady? - Jsem tady. Ale ty jsi ten princ?
Promin. Když jsem te spatril, ztratil jsem rec.
Lepší než ztratit kalhoty.
- Když jsme se potkali, žádné jsi nemel. - Ano.
Tetjsi oblecený aspon jako králík.
- Pardon. - Zjevne to je králík.
- Týká se to duvtipu, lsti a neprátel. - Aha.
- Vypadám jako blbec. - Ano, ponekud.
- A co tady... - Co delám v paláci?
Bydlím tu. Delší dobu.
- Jsem princezna. - To jsi nerekla.
- Tys také nerekl, že jsi princ. - Bál jsem se, že budu smešný.
Pravil princ coby králík.
- Nemáme se strídat? - Nejspíš ano.
- Pardon. Moc se omlouvám. - Ne, ne. To nic. To nic.
- Odpusť mi. - Ne, ty odpusť.
Neprišla jsem tancit. Potrebuji pomoct.
- Stací ríci. Jsem ti k službám. - Jde o královnu.
Co otec zemrel, utlacuje lidi a znicila zem.
Doufala jsem, že princ s dobrým srdcem jako ty... Už musím jít.
- Brightone. - Už bežím.
Pane.
Zmije! Jak si dovoluješ mluvit s mým princem?
- Tvým princem? - A kde jsi vzala šaty?
Chceš mluvit o šatech, nebo o tom, co deláš lidem?
No výtecne, Snehurko. Nekdo si pestoval sebevedomí.
Tak znovu. Zopakuj to. Delej.
- S tebou je nuda. Brightone, tak vy. - Chceš mluvit o šatech,
- nebo o tom, co deláš lidem? - Málo popuzené. Znovu.
- Víc protivne a nesnesitelneji. - Chceš mluvit o šatech,
- nebo o tom, co deláš lidem? - Oba jste nesnesitelní.
Byla jsem tam. Videla jsem, co deláš lidem.
Opustilas hrad?
Ale! Snehurka dnes porušuje všechna pravidla.
- To si zasluhuje trest. - Jakým právem?
Nemáš právo vládnout, jak vládneš.
A nakonec já jsem hlavou království.
To asi nebylo to nejlepší, co jsi mohla ríci.
Musí zemrít.
Zemrít? Velicenstvo, není to unáhlené?
Predstavuje hrozbu.
Odvette ji do lesu k té stvure.
Jde o ty šaty?
- Jen bež dál. - Pusťte me.
- Prísahám, že me už neuvidíte. - Myslíš, že tu chci být?
Nemela jsi na sebe královnu upozornovat. Tet za to oba pykáme.
Stuj.
- Brightone, prosím. - Otoc se.
Prosím. Brightone, já se bojím. Nechci umrítjako tatínek.
Tvuj otec byl dobrý. Byl ke mne vždycky laskavý.
A kvuli nemu ti dám radu.
Utec. Utíkej odsud co nejrychleji a co nejdál mužeš.
Utíkej.
- Takhle! Bež! - Brightone! - Bež!
"Vstup zakázán vyšším než metr"
- Co si jen pocnu? Nikdy mi neuverí. - Brightone.
- Brightone! - Bežím! Bežím.
- Velicenstvo? - Hotovo? - Jak jste nakázala.
- Její játra, ledviny, slezina. - To je odporné.
- A pár všemožných kousku. - Priznávám,
že žasnu. Vy nejste slaboch, jak jsem myslela.
To je to nejhezcí, co jste mi kdy rekla.
Páni, cítím se tak úžasne! Prímo rozjarene!
Jsem rád, že máte dobrou náladu.
Ano. Musíme o té tragédii uvedomit ostatní.
Však to znáte. "Strašlivá ztráta" a prapory na pul žerde.
Prapory všude, nebo jen na zámku?
Zbytecná námaha. Prapory nechme.
Ty orgány! A dýka.
- Dobrou noc. - Dobrou noc.
A spete sladce.
Sláva!
Je vzhuru.
- Kdo jste? - Tady se ptáme my. Kdo jsi?
- Jmenuji se Snehurka. - Snehurka? - To není možné.
- Tak se jmenuje ta obluda. - Držej ji ve veži.
Treba je to jiná Snehurka.
Je to neobvyklý jméno.
Jestli jsi Snehurka, kdo je tvuj táta?
- Král. - Je to Snehurka.
- Never nikomu nad metr. - Jo.
Odtáhnem ji do lesu a nic jsme nevideli.
- Ne, pitomci. Je to princezna. - Má cenu.
- Má cenu zlata. - Spousty. - Nepoznáme ji nejdrív?
Za me nic nedostanete.
Královna me sem poslala, aby me ta stvura zabila.
- Proc by te chtela zabíjet? - Královna je zlá.
- Nicemná. Carodejnice. - Hnusná mrcha. - Odporná.
Promin, ale máme schuzku.
Takže holcina musí vypadnout.
Nemužete me vyhodit. Nemám kam jít.
Když te tady najde, oddelá i nás.
Prosím vás o jedinou noc. Prosím.
Porada! Tak, hoši, ven s tím.
- Kdo je pro, aby zustala, rekne "já". - Já.
- Proti? - Já.
- Smula, Výsosti. - Bohužel, devce.
Hlasování musí býtjednotné.
- Jednu noc. - Dekuji.
- Pojtte, hoši. Povinnost volá. - Pockejte!
- Ani nevím, jak se jmenujete! - Já jsem Butcher.
- Will Grimm. - Half-Pint.
Napoleon.
Grub.
- Chuck. - ríká se mu Chechta.
- Dost hádek. - Nemel bych tu s ní zustat?
- Aby se necítila sama. - Ne. - Já jsem vlk.
- Hoši, mne se líbí. - Mne taky.
- Prinese ženskej dotek. - Leda tak královniny stráže.
- Myslíte, že nekoho má? - Jo. Me.
Jo.
Snehurka je mrtvá.
Pouze Buh ví, jaké plány s námi má.
Pro nás je to tajemstvím.
- Pospešte. - Snehurka umrela, pokoj její duši.
Amen. Ve dve hodiny se bude podávat obed.
Prišel jsem pro vybrané dane.
Lidé už moc dlouho nevydrží.
A ty se chceš hrdlit o peníze, když je den smutku?
Divné.
- Kohopak tady máme? - Mne pripadá královsky.
- Seš královskej? - Ne, jen ubohý slouha.
- Ale jedeš v královniných saních. - Jsou pujcený.
- Máš královský mundur. - Tyhle staré hadry?
- Meli byste vyjít z lesu casteji. - Co je v tom vaku?
- Obed. - Padám hlady. Co si dáme?
Hoši! Zlatá žíla! Jsem bohác!
Dejte to sem! Ty peníze patrí královne!
Neutraťte je na jednom míste.
- Není nad pocestnou fachu. - Lepší než makat v dole.
Vítejte doma.
Jehne. Mrkev. Sosík.
- Ta se teda neztratí. - Páni. Kouknete na to...
Vypadá to skvele.
Proc máte stejnokroje stráží?
- Pracovní odev. - A co deláte?
- Jsme vydedenci. - Burici.
- Lupici! - cmajzli jsme královne zlato.
- A prímo z paláce? - Ne, u vesnice.
Takže jste okradli obycejné lidi.
- To prímo ne. - Ale ano!
To jsou peníze lidí. Potrebují je.
- Musíte je vrátit. - Tvrde jsme makali.
- Loupit není práce. - Je! - Pekná drina.
- Víš, kolik sil nás tohle stálo? - Mrzí me, že jste utržili šrámy.
- Ale ty peníze potrebují. - Nesnášej nás.
- To jiste není pravda. - Ale je. Pohrdaj námi.
Když nás pred lety královna vyhnala jako nežádoucí,
nikdo se nás nezastal.
rekla...
"Vyžente ty zmetky."
Královna se zachovala špatne.
To chápu lépe než kdokoliv jiný.
Je to nespravedlivé. Jako okrádat nevinné rodiny.
- Nebývali jsme zlodeji. - Ale džentlmeni.
- Já jsem ucil. - Já byl rezník.
- Já hospodský. Cestnej džob. - cestnej?
- No, krapet jsem kradl. - Krapet?
- Tocej se tam prachy! - To je omluva? - Delaj to všichni.
- Já ne. - Ani já. - Tys šidil na váze.
- To teda ne! - Ale jo!
- To je pravda. - A ty podvádíš v kartách!
Hej! Kde je to zlato?
Za ní!
Pohyb!
- Musíme si vzít chudy! - Kašli na chudy! - Bežíme!
Honem! Takhle ji nechytíme!
Prátelé, peníze se nám vrátily!
A prinesla nám je tato... Pojt, devce, a prozrat, kdo jsi.
- Kde je? - To patrí nám! Pockejte!
- Tady ti muži! - Z cesty!
Ti muži, to oni vám vrátili vaše zlato.
Královna rekla, že jsou nežádoucí, ale lhala vám.
Tito muži jsou hrdinové. Prepadli královninu družinu
a zachránili vaše zlato.
To oni zasluhují vaše díky.
Jo!
- Chutná vám krepelka? - Je náramná, Výsosti. Díky.
Skoro jsem vás neslyšela.
Všichni mluví o tom, jaký jste úžasný tanecník.
Dekuji, Výsosti. Chtel jsem se na neco zeptat.
Byla tam dívka. Mela cerné vlasy a byla nádherná.
- Nádherná? - Ano. Krásnejšíjsem nespatril.
- To je odvážné tvrzení. - Cítím to v srdci.
- Je to nejkrásnejší dívka na svete. - To je vec názoru.
- Alabastrová pleť, cerné vlasy... - Nejsou cerné, ale havraní.
Je jí 18 a její pleť v živote nespatrila slunce.
Tím chci ríci,
- že ta, o které mluvíte, je Snehurka. - Snehurka?
To jméno je výstižné.
No. Bohužel smutný prípad. Víte, ta malá byla blázen.
- Vy o ní mluvíte v minulém case? - Ano, to mluvím.
- Jsem to necita. Je mrtvá. - Mrtvá?
- Jak? - Vcera v noci v lese.
Zdejší lesy jsou zrádné.
- Strašné. - Potrebujete chvilku? - Musím se s tím vyrovnat.
Princi, mám návrh. Oba jsme nezadaní, zhruba stejného veku.
- Nemyslím, že... - ríkám zhruba.
cas utíká nám obema. Oba jsme zaopatrení.
Prokázal byste mi tu cest a stal se...
Okamžik, prosím!
Co je?
Omlouvám se za svuj vzhled. Královské dane byly odcizeny!
- Odcizeny? A kým? - Lapky. - Lapky?
- Lapky. Vskutku strašlivými. - Omlouvám se, ale toto je príliš.
Mám dost tech lupicu! Spravedlnost žádá své.
Pockat! Pockat!
Vrelé díky, Brightone. Takhle blízko.
- Porada! - Dohoda padá. Cmajzla nám prachy.
Mužeš zustat.
Ale máme podmínku. Když tu chceš žít,
- musíš býtjedna z nás. - Musím být trpaslík?
- Ne. Ale musíš krást. - Názor na loupení jsem vyjádrila.
- Co kdybys okrádala královnu? - Je zlá.
- Nekdo ji musí zastavit. - Proc ne ty? - Proc ne my?
Teda, my.
Ale já mám také podmínku.
Všechno, co ukradneme, vrátíme lidem.
- Až na malej poplatek. - Butchere! - No jo.
Ona nemá o zlodejne šajna!
Budeme ji ucit.
A naucíme ji verit.
Prý nemužeš být vysoká, když jsi malá.
Silná, když jsi slabá.
Slabost je slabina, jenom když ji tak bereš.
Za žádných okolností se nevzdávej výhody.
Tahle?
Než vytáhneš mec, musíš neprítele zastrašit.
Oklameš-li ho vzhledem, máš napul vyhráno.
Pripadáš lidem sladká? cekají, že budeš bojovat ciste.
Porádne toho využij.
Soustret se.
- Zbran není jediný prítel. - Bohužel.
Spojencem muže být prostredí.
- Používat v boji faleš bývá nutnost - Jsi k sežrání, když se zlobíš.
Nekdy znamená rozdíl mezi vítezstvím...
a prohrou.
No tak promin, ale zasloužil sis to.
Zde nás minule prepadli. Mejte oci otevrené.
Mý kolácky. Rácej odpustit, pane.
Hned se odklidím z cesty.
- Paní? Mohu vám být nápomocen? - Odpusťte, pane, hned se...
- To jsi ty? - A ty?
- Prý jsi mrtvá. - Málem.
- Navalte cennosti. - Ochráním te.
To je ono.
- Jsi s nimi? - Ty s královnou?
- Jsi zrádce. - A ty hnup.
- To by stacilo. Nechci se bít. - Proc ne?
Jsi dívka. A s temi nebojuji.
Možná zmením názor.
- Královna ríkala, že jsi blázen. - Taky tvrdila, že jsem mrtvá.
Bacha na strom!
Královna te zotrocila. Ovládá te.
To je k smíchu!
Královna by byla v klidu, kdybyste ji neokrádali!
A šup na projížtku!
Vzdej se.
- Nepomužem jí? - Jsem rád, žes dostala roz...
Ne. Vede si docela dobre.
Kdybys me nechtela probodnout, chtel bych te políbit.
To se budu dál snažit.
- Vzpomínáš? - Ano. A ty?
- Odpusť, prosím. - Ne. Ty mne.
Jsi premožena, vzdej se.
Polož to. Dosti her.
Nebo ses ješte nepoucila?
A házíš jako...
- To musíš být tak slicný? - Co?
Ale, ale, princi Alcotte. Nesmíme se dál takto setkávat.
Prepadli nás. Lapkové nás zaskocili.
Vydali jste se hledat lapky, ale ti vás presto zaskocili?
Priznávám, že nás prevezli. Mají mazaného vudce. Ona se...
- Ona? Lupice vede dívka? - Vede je Snehurka.
Nemožné, pane, Snehurka je mrtvá. Byl to nekdo, kdo se jí podobá.
- Byla to Snehurka. - Byl jste v lese, je tam šero.
Asi to byl nekdo, kdo se hodne podobal zesnulé Snehurce.
- Veselé prekvapení. - Vec názoru.
- Podle vás je mrtvá. - To tvrdil on. - Nechci žít. - Je blázen?
- To je. Já tet taky šílím vzteky. - Je mrtvá, ci šílená?
Byla pri smyslech, když nás s temi trpaslíky...
Trpaslíky? Nebyli to obri?
Jsou to obrí trpaslíci.
- Velcí, nekdy malí. - Nekdo mne tu asi klame.
- Ne! To já jsem klamán! - rekla bych...
Mužete mu nekdo dát košili, abych se mohla soustredit?
Vy ne, Brightone! Vy ne.
Byl jsem oklamán vámi i Snehurkou. Všechno mi pripadá matoucí.
Matoucí? Skvelé slovo. Úžasné pro tuto situaci.
Až budou lidé hledat význam slova matoucí,
poukážou na dnešní odpoledne, kdy se svet dozvedel,
že mrtvé devce žije a vede tlupu obrích trpaslíku!
A to se mi dnešek tak líbil!
Zrcadlo, zrcadlo, pusť me dál.
- Opravdu žije? - Chtela jsem ti to ríct,
ale je zábavnejší, když na to prijdeš sama.
- Brighton ji predhodil stvure! - Podlehl její kráse, jako ostatní.
- Potrebuji tvá kouzla. - Za to se platí.
O cem to vykládáš? Ta holka musí umrít!
- Jak krátkozraké. - Musím neco udelat s tím princem.
- Nech prince. Baron by ti sedel spíš. - Ne! Chci si vzít prince!
- On dychtí po Snehurce. - Použij elixír lásky!
- Ten, co jsem dala jejímu otci. - Vypotrebovala jsi ho.
- Používala jsi ho príliš. - Brighton zemre.
Neprehánej to. Když ho zabiješ, prijdeš o patolízala.
Na tom neco je.
Ale zaslouží trest. Neco strašlivého. Použij kouzla!
- Zaplatíš za to. - Vím! Za užití kouzel se platí.
Chápu to! A tet ho ztrestej!
"Láska"
Vstupte.
Chtela jste me videt?
- Nabídka míru. - Dekuji, Výsosti. Nemám chuť.
Neboťjste zamilovaný.
Je to zjevné?
Sverte se mi.
Já to nechápu, Velicenstvo. Vážne. Pusobila tak mile. A pak...
Na bále byla tak rozkošná a dokonalá.
- Ale dnes to... - Ukázala se v pravém svetle?
Snehurka je nevypocitatelná.
- Nekdo by rekl zpovykaná. - Láska je tak obtížná.
Láska vždycky.
Zdálo se, že jsem nalezla dokonalého muže, jenže...
skonal tak mlád.
- Pravda. Vzdejme králi poctu. - Ano.
- Hrdina nesmí být zapomenut. - Nesmí.
- Ten ne. Zlatá mi nosí štestí. - Ovšem.
Co to deláš?
Panicko!
Nech me! Prestan! Sedni!
Láska. Štene?
Štenecí láska. Co budu delat se štenetem?
Budeme se bavit! Budem chodit ven.
A házet klacíky. Budu ti je nosit. Mužeš me drbat.
- Ne. Potrebuji, aby sis mne vzal. - Ano. Vezmu.
Já si te vezmu, protože te miluji. Má láska k tobe hory prenáší.
- Miluji te až za sedmero morí. - Vážne?
Jiste! Jsi moje panicka!
Bože! Dost! Dost!
Dones!
Aportík!
Vše má své pro i proti.
To si to nemužeš proste užívat?
Hej! Kdo sem dal ten strom?
To mi urcite nebudete verit, co jsem slyšel v krcme.
- Co? - Co?
- Královna se bude vdávat. - Co? Zase?
- Co bude k jídlu? - Koho si bere, barona?
Ne! Bere si prince.
- Proc by si ji bral? - Proc te to zajímá?
Mužete mi podat erteple?
Kdy je svatba?
Zejtra. Dole u jezera.
Erteple, prosím?
Bude to malej obrad.
Co to má znamenat?
- Blbecku. Nevidíš, že ho miluje? - Miluje? Chtel ji zabít.
- No práve. Víš, co je láska? - Že mi podáte erteple.
Miluju te, Grube.
- To bylo na nej. - Trefils.
- Vypadá, že potrebuje erteple? - To nebylo nutné.
- Nekdo by za ní mel jít. - Je to holka. A ty brecej.
- Žádnej div, že ho stará opustila. - Já bych to nerozmazával.
Snehurka musí zemrít Potrebuji tvá kouzla.
Dej mi, co máš, aťje to cokoliv. Ona musí zemrít
- Co je to? - Necistý cáry! - Kluci.
Kluci!
Chudy!
Bež!
Grube! Delej! A mám te!
Za tebou!
Dovnitr! Honem, rychle!
- Proc taháš ten hrnec? - Bacha!
Strom!
Pohyb! Honem!
Bež, Butchere!
Butchere!
Bež, bež, bež!
Musíme vejš! Vejš!
- Butchere! - Dobrý? - Nic mi není.
- Bež! Pod postel! - Schovej se!
- Pozor! - Co je to?
Rozdelit!
Honem, zalez! Je nad tebou!
Koukni se sem!
Hni se! Delej!
Wolfe! Musíme bojovat!
Jak chceš!
Hnusáku.
Wolfe, ne!
Loutky.
Butcher!
Jste živí?
Co to delá?
To je ve Valencii zvykem?
Musím...
vypadat...
úžasne. Toto je pro me výjimecný den.
- Výjimecný? Byla jste vdaná petkrát. - Ticho!
Štestí, štestí, štestícko.
Já... já... jsem byl švábem.
To byla hruza.
Byl jsem malý, krehký a príšerne jsem se bál svetla.
Všichni me chteli zašlápnout!
A pak záhadným rízením osudu se na mne ješte ukájela kobylka!
Poutavé, ale já se dnes vdávám. Nezajímá me, co jste delal.
Utáhnete mi korzet.
- Ale byl jsem... - Korzet!
Uhni, ty kuchto.
ríkala jsem, že mi porád padne. Odepni mne.
Už je cas obrat prince. Totiž brát. Privezte sane.
Kluci, vstávat. No tak.
Tak vstávat!
- Snehurka zmizela. - Co?
Koukals do kuchyne?
- Odešla, když jsme spali. - To je nemožný.
- Neopustila by nás jen tak. - Udelala snídani?
Ne, ale nechala tu vzkaz.
Kouknu se.
Drahý Butcherere, Napoleone, Grube, Half-Pinte, Wolfe,
Chucku a Grimme, omluvte muj odchod.
Všechny vás moc miluji.
Všechny?
- Všechny nás miluje? - cti dál.
Všechny vás moc miluji, ale došlo mi,
že bych vám mohla uškodit.
Myslela jsem, že jsem dost silná, ale ne.
Ne jako muj otec, i když bych si to prála.
Nejsem vudce.
Odejdu daleko, kde budu v bezpecí pred královnou,
ale vždy budu vzpomínat na chvíle, které jsme spolu prožili.
Snehurka.
Grube, na sporáku jsem ti nechala kupu lívancu.
Nechci lívance, ale ji.
Dobrá.
Zvážíme možnosti a budeme hlasovat.
Ne!
Žádný hlasování. Jdem rovnou za ní.
Pojtte, kluci, nemuže být daleko. Wolfe, hledej stopy.
Snehurko?
- Snehurko! - Meli jste me nechat jít.
Ne, neopouštej nás.
Tet to nemužeš vzdát. A co princ?
- Ten miluje jinou. - Má pravdu. Je to tak nejspíš.
- To není možné. - Nemela jsem u nej šanci.
Jako jsem ji nemela proti královne.
ríkalas, že když jsou na nás lidi zlí, mužem je okrádat,
- pokud nejde o chudý deti. - To neríkala.
No tak jsem si to upravil. Snehurko, potkala jsi 7 trpaslíku,
Kterí si mysleli, že už v živote nemaj šanci, ale ukázalas jim cestu.
- Tys na to mela síly dost. - My v tobe nevidíme malou holku.
- Ale princeznu. - Panovnici. - Naši.
- Království te potrebuje. - Já te potrebuju. Totiž my všichni.
- Kdo má chuťjít prekazit svatbu? - Jo! Bezva!
Hyjé!
- Má drahá, moc rád vás vidím. - Zrovna jsem chtela...
ríkal jsem vašemu bratranci támhle nebo snad támhle...
Prominte.
- To je prepadení. - Dejte nám prachy. - A oblecení.
- Ne. - ríkal oblecení? - Ani náhodou!
Aťje to pokolikáté chce, stejne mne ta svatba rozruší.
Co se to tady deje?
- Toto je odporné. - Urážlivé.
Velicenstvo. Nezvládnete pár lapku, tak nemužete vládnout.
- Šlechta vás chce sesadit. - Odpusťte, barone, ríkal jste...
- Sesadit. Svrhnout. Z trunu. - Dojdete pro prince, prosím.
- Není tu, Velicenstvo. - Prosím?
- Prince totiž ukradli. - A kdo? - Snehurka.
Když chceš nekoho zabít, musíš to obstarat sám.
- Chci k mé milované královne! - Tak už zmlkni!
- Dychtím po nektaru její pleti! - Nektaru její pleti?
- Kdo takhle mluví? - V tomhle budou cáry.
cáry? To by jí bylo podobné.
Víte, jak kouzlo zlomit?
Bolí me jen to, že postrádám svou královnu.
Je to, princi.
Napadá vás ješte neco?
Mám to! Že me to nenapadlo drív. Polibek.
Co prosím?
Polibek z lásky ho osvobodí ze zakletí.
Vetší kravinu jsem neslyšel.
- Mlátit ho pres uši bylo bezva. - Ona nikoho líbat nebude.
- Ty máš právo na její rty? - A šmytec!
Kluci!
Takhle si devce svuj první polibek nepredstavuje,
ale...
za pokus to asi stojí.
Pockej.
To je tvuj první polibek?
Tak to se dá ješte neco delat.
Napoleone!
Je to její první polibek! Nepleťte se mi do toho!
Nedelej to, prosím.
Ne, ne, ne, ne...
Nesedej si, ne!
Zavri oci.
Takto to nejde.
Potrebuji trochu soukromí.
Prosím?
Vzpomen si. Prosím.
- Myslíš, že si to užívá? - Jo, myslím.
- Hodne? - Jo.
Královna...
- Ne! - Já ríkal, že to nezabere.
je proti tobe nula.
Snehurko, chutnáš po jahodách.
Jak jste to dokázali?
Umíte si predstavit, že princ mel mít královnu za ženu?
Královnu za ženu? Vždyťji ani nemám rád.
Je to tak. Ocarovala te. Dychtil jsi po nektaru její pleti.
- Ne, bylo to: "Vy to nechápete!" - "Dychtím po nektaru její pleti!"
To je ale podivné. Díky za záchranu.
Poprvé, když jsme se potkali, nazval jsem vás skrcky.
Velká chyba. Omlouvám se.
- To je v cajku. Nejseš trouba. - Butchere!
To je vždy takový?
- Stvura! - Je po nás!
- Neleze do týhle cásti lesa! - Prišla pro me.
Neznám vetší válecníky, které bych vedla do bitvy.
- Jo! - Ale je to muj boj.
Co?
- Ona fakt odešla? - Jo. - Odešla! Snehurko!
Snehurko!
- Otevri dvere! - Když jsem byla zavrená,
hodne jsem cetla. Pohádky, kdy princ zachránil princeznu.
- Otevri dvere. Otevri, Snehurko. - Je nacase ten konec zmenit.
Snažíš se zmenit osvedcený konec. Já te zachráním. Prosím, otevri!
Otevri, Snehurko!
- Byl to dokonalý první polibek. - Snehurko... Snehurko!
Otevri, Snehurko! Otevri ty dvere!
Zpátky, zpátky! Uhnete!
Jestli hledáš me, tak jsem zde!
Ty?
Co tu deláš?
Dýchám cerstvý vzduch, cistím si hlavu.
Nevím, jestli to víš, ale ukradli mi ženicha.
- Ta stvura te nedesí? - Delá, co jí reknu.
Rozkázalas, aby zabila otce?
Klid, milácku. S touhle to bude snadné.
Jsem tvrdší, než si myslíš.
Preju hezkou smrt.
Máte tu fortelné tesare. To nemáte klíc?
Blbecku! Dej to sem!
Konecne jsem nalezl neco, zac stojí bojovat.
- Padáme odsat! - Proc nás furt nekdo zavírá?
Snehurko! Snehurko!
Kluci.
Kluci!
Tak, hoši!
Máme prece záložní.
Ty?
Co tady deláš?
Pokud mám zemrít, tak s tou, kterou miluji.
Bež!
K zemi!
- Za nima! Kde je? - Snehurko!
Stopy! Tudy!
- Mám zamknout? - Ne!
Prásk do cernýho! Tu máš! Bojuj s nekým svý velikosti.
Do zeme pronikly temné cáry.
Království upadlo do beznadeje,
když si královna uvedomila, že pokud chce zustat nejkrásnejší,
musí Snehurka padnout jako sníh, který jí dal jméno.
Wolfe!
Musíme ji dát Snehurce. Dej jí to.
Dej mi ji.
Tady je.
Snehurko!
Zab to!
Chceš znát cenu za užívání kouzel?
- Kdo je ten maník s korunou? - Otce?
- Kolik taková koruna koštuje? - Snehurko?
To nevím, ale vypadá draze.
Ty žiješ.
Nemohu uverit, že žiješ!
Tomu nerozumím. Tys mi vyrostla.
- Královna te ocarovala. - Byla jsi díte.
Vím. Je to dlouhý príbeh.
A kdo jsou ti mládenci?
Princ, který zachránil naše království,
a jeho nejchrabrejší vojáci.
Jsi laskava. Díky.
Ale princezna se o sebe dovede postarat skvele.
Presto vám za chrabrost budeme naveky zavázáni.
reknete, jak se mohu odvdecit?
- Zlatem. - Hostinou? - Pivem? - Ženskou.
Výsosti, nepreji si než jediné.
Mezi výsadami, jež náleží králi,
není žádná vetší,
než moc spojit dva lidi ve svazek manželství.
Princi Alcotte,
našel jsi království ve spárech chamtivosti a marnivosti,
presto jsi necouvl a jal ses bojovat.
Všichni dlužíme tobe i tvým statecným...
nehynoucí vdecnost.
Snehurko, dceruško,
království melo štestí, že jsi v mé neprítomnosti
neprestala verit v sebe.
Vyrostla z tebe žena, jakou jsem si predstavoval.
Navzdory neprízni ses postavila královne a porazila ji,
a navždy tak zbavila zemi jejích zlých kouzel.
A proto z úrední moci mi sverené, inu mnou samým,
vás prohlašuji za muže a ženu.
Polib nevestu.
Musím porád prosit?
- Slyšte! - Na svatbách plácu. - Já taky.
Máte nekoho?
Hoši.
Snehurko! Snehurko!
- Blahoprejeme, Snehurko! - Dekuji mockrát.
- Blahopreji, má drahá. - Dekuji.
Mé staré srdce by zahrálo,
kdybys prijala ve svatební den tento skromný dar.
- To je od tebe milé. - Jen si kousni.
Aby mela štestí ta nejkrásnejší ze všech.
Stárí má prednost.
Je duležité poznat, kdy jsi poražena. Ano.
Takže to prece jen byl Snehurcin príbeh.
Butcher si otevrel retezec boxerských mini ringu
Napoleon prodával plástve do úcesu
Wolf se vrátil domu
Grub se stal slavným jídelním kritikem
Chuckles u cirkusu prokázal teorii gravitace
Grimm napsal knihu o kouzlech
Half Pint našel lásku a odstehoval se
Titulky vyrobil KIT digital Content Solutions, 2012
Prosím ohodnoďte tyto titulky na www.osdb.link/3dc7y a pomozte tak druhým vybrat si tu nejlepší verzi