Halló, halló!
Záchrana ze Saville Row
- Yvetto, velký koňak. - Už jsem ti ho připravila, René.
Před Vámi stojí muž s velkými problémy.
Tam u toho stolu sedí dva němečtí důstojníci převlečení za prodavače cibule,
protože jejich uniformy jsem dal britským letcům,
abych jim pomohl k útěku.
Nicméně, ti britští letci uniformy spálili - neptejte se mě proč -
a nyní se ukrývají nahoře v podkroví ve skříni mé tchýně,
která tam leží v posteli.
Na piano hraje monsieur LeClerk,
kriminálník a padělatel,
který byl v mládí milencem - Bůh mu pomáhej - matky mé ženy
a pokud vím, mohl by klidně být i otcem mé ženy.
Herr Flick, důstojník Gestapa, je také převlečen za cibuláře,
aby vypátral zmizelé dílo od Von Clompa, obraz "Padlé madony s velkýma balónkama",
který je čirou náhodou pod mou košilí.
Ale mnohem horší než tohle všechno je moje žena Edith,
která, jak si můžete všimnout, nádherně mečí
a chystá se na další refrén.
Německý poručík támhle u toho stolu po mně touží
a tyhle dva prsteny na mých prstech obsahují dvě sebevražebné pilulky.
A takhle bych mohl pokračovat navěky. - René, pojď dozadu, rychle!
Kuřátko moje malý, nemám teď čas na nějaké špásování.
Kavárna je plná. Sejdeme se dneska večer v 11 ve špajzu vedle ledničky.
Ne, René, máš tam jít ihned za Michelle.
- Michelle od partizánů! - Pššt, to slovo tady neříkej.
Ta Michelle mě jednou přivede do hrobu.
Dohlídni na bar.
- A můžeme se přece jenom sejít v 11? - Samozřejmě.
A nemohlo by to být někde jinde?
Čekat na tebe u ledničky je ... hrozně neromantické.
Tak na ní nemusíš sedět.
- Dobře, tak u kotle na teplou vodu. - Ale tam se umažu!
Ano, já vím.
Michelle?
Jsem tady!
Proč nemůžeš čekat v pokoji jako každý normální člověk?
Protože nejsem normální člověk.
Aby mě Němci neodhalili, musim se pohybovat tajně a s velkou prohnaností,
jinak mě zastřelí.
Chápu.
Mám podobný problém se svojí ženou.
Teď mě dobře poslouchej, nebudu to víckrát opakovat.
- Vezměš k sobě tuto nádobu. - Rozumím. A co ta nádoba obsahuje?
"Bols."
Michelle, až dosud byl náš vztah založen na civilizovaném a přátelském základě.
Jestli jsem v tobě založil nějaké nadějě ... - "Gin Bols."
Toto je druh ginu, který je zbarvený bledě modře.
Mám bar, tohle trochu vím.
Nitroglycerin je taky zbarvený bledě modře.
To jsem nevěděl. Ale jak to souvisí s tímhle?
Tohle je nitroglycerin. Velmi opatrně a ať ti nespadne.
Nikdo ho nesmí vidět.
Schovej ho ve sklepě. V 11 hodin to někde pořádně práskne.
Ale nešlo o nic určitého, jen o nezávaznou smlouvu.
- O čem to mluvíš? - A o čem to mluvíš ty?
Chci, aby jsi schoval tuto láhev ve sklepě,
která poslouží k vyhození železniční trati. - Ale žádné koleje nad mým sklepem nevedou.
Moje restaurace vede nad mým sklepem.
Vím to.
- Zanedlouho se pro ni vrátím. - Proč si ji tedy rovnou nenecháš?
Protože jestli ji Němci najdou, tak mě zastřelí.
A jestli ji najdou tady, tak mě zastřelí taky.
Ty máš kavárnu.
Máš bar. Proč by jsi nemohl mít láhev ginu "Bols"?
Kdyby mě teď napadlo proč, rád bych ti to řekl.
Děkuji Vám za Váš milý potlesk. Nemá někdo ještě nějaké přání?
Dvě piva a ještě sýr.
- Čím mohu posloužit, poručíku? - Mám chuť na něco trochu zvláštního.
- Co by jste mi nabídla? - Třeba malé portské s citrónem?
Ano, to zní velice lákavě. Kde je monsieur René?
Stále se pokouším upoutat jeho pozornost, ale myslím, že se mi vyhýbá.
Má momentálně plnou hlavu starostí.
Ale jsem si jistá, že se Vám nesnaží vyhýbat.
Má co dělat, aby se vyhnul své ženě.
Opravdu?
To je velmi zajímavé.
Ah, monsieur René!
- Poručíku, máte co pít? - Poprosil jsem o něco neobvyklého.
- Co Vy to tam máte? - Jen ... jen velmi exotický gin.
- Ah, to neznám. Jak se jmenuje? - "Bols."
Monsieur René, až dosud byl náš vztah založen na civilizovaném a přátelském základě.
Jestli jsem ve Vás nějak ... - Ne, ne. "B-o-l-s".
"Bols."
Omlouvám se.
Přesto mě to láká. Dal bych si sklenku.
Nemohu otevřít láhev kvůli jednomu ginu.
Tak nalijte dva "Bolsy".
- Dáte si skleničku? - Ne, nemohu ho otevřít ani kvůli dvěma.
- Možná, že by si dala i ona. - Ano, ráda se přidám.
Ty přeci v práci nepiješ.
- Od kdy? - Od teď.
Možna by si dala i Vaše žena?
- Nepřichází v úvahu. - Dobře, kupuju celou láhev.
- Není na prodej! - Snažíte se mě zbavit?
Neúmyslně.
Edith ... René ... Marie ... Yvett!
Copak mi tady nikdo neodpoví?
- Nechtěla byste trochu ztumit ten ječák? - Snažíme se tady spát.
- Chlapi v mém šatníku. - Co to říká?
Nemám ponětí. Francouzština je pro mě španělská vesnice.
Doufám, že nevolá o další cibulačku.
Jesli ano, tak nacpeme víc žvýkačky do klíčové dírky.
Haló, mammá! To jsem já, tvoje dcera Edith.
- Donesla jsem ti tvou cibulačku. - Oh, můj Bože!
Proč mě pořád krmíš tou cibulačkou?
Protože pomáháme k útěku dvěma britům,
maskovaným za cibuláře a nemůžeme cibuli vyhazovat.
A nemohli byste ty letce přestrojit třeba za ... řezníky?
- Pak bych si mohla dát dobrý steak. - Nedělej nám to težší, mammá.
Já jsem invalida. Invalidům dávají ... vejce na hniličku.
Proč nemůžu mít vajíčka na hniličku?
Protože naše slepice nenesou!
Za mých časů jsme jim přidávali do zrní gin.
Ten je snášet přinutil. A mně by taky udělal dobře.
René má jednu novou láhev. Přinesu ti trochu.
Kolik je hodin, Hansi?
To není dobré. Z té převlekové cibule mi tak teče z očí,
že nevidím. - Ani já ne.
Už jeden celý den nejsme v kanceláři.
Co řeknou v Berlíně, až zjistí, že tam nejsme?
Myslím, že se budou zlobit.
Ten hloupý stážný mě nepoznal, když jsem se chtěl dostat dovnitř.
- Ale neměl jste doklady. - Praštil mě pažbou!
Tak hanebně se chovat ke starému venkovanu.
To je Helga. Třeba nese nějaké zprávy.
Ano, posaďte se.
Plukovníku, mám špatné zprávy.
V čistírně mi řekli, že Vaše náhradní uniformy ješte nejsou.
Vy huso, měla jste je přinést tak, jak jsou!
- Ano, měla jste je přinést tak, jak jsou, vy huso! - Tady v čistírně je nemají,
poslali je do paříže. Objednali jste si luxusní vyčistění.
Já jsem nic takového neobjednával. Kdo objednal ten luxus?
Já.
Ty a ty tvoje puky! Kalhoty ti sice málem svítí,
- ale mělo by se ti rozsvítit i tady. - Však jsem svou čepici poslal taky.
- Mám ještě jednu zprávu. - Dobrou nebo špatnou?
Hansi, já jsem tvůj nadřízený důstojník.
Já tu kladu otázky.
V těchto šatech jsme si rovni.
Naopak.
Moje cibule jsou větší než ty tvoje.
- A mám dvě řady. - Vejtaho.
Zítra v 10 sem přijede generál Von Klinkerhoffen na inspekci.
- Von Klinkerhoffen? - Snad ne ten Von Klinkerhoffen?
Hlupáku! Kolik myslíš, že Von Klinkerhoffenů je?
Poslal telegram, že máte čekat na nádraží.
To je katastrofa. Vidím to pozdvižení v Berlíně.
Von Klinkerhoffena vítají dva prodavači cibule.
Hitlera trefí šlak.
- Co budeme dělat? - Vypůjčíme si revolver.
Zastřelíme se.
Tak by to bylo čestné. Konec konců jsme officíři a vojáci.
Myslel jsem, že si ustřelíme jen malíčky na nohou
a pak půjdeme do nemocnice, kde se nosí pyžamo. Ne ...
- Možná má René nějaké zprávy. - René!
Ano, herr cibulář, malý moment.
- Monsieur LeClerku! - Madam?
Odneste ten gin mé matce.
Ah, gin!
Už jsem zapomněl, jak vlastně voní.
Tak dlouho jsem seděl v lochu.
Marie!
Vem to a přimíchej to slepicím do zrní. Pomůže jim to snášet.
- Ano, plukovníku? - René, posaď se.
Děkuji, plukovníku.
Poslouchej, René, půjdu rovnou k věci.
Jestli tady nebudou ty uniformy do večera, budeš zastřelen.
Vy zrovna nechodíte kolem horké kaše, plukovníku.
To tedy ne.
Proč to někdy nezkusíte? Je to lepší na nervy, obzvášť na moje.
- Nuže, dostaneme je nebo ne? - Plukovníku, jdou sem až z Londýna!
- Z Londýna? - Helgo,
čím méně budete vědět, tím lépe. - Zacpěte si uši sýrem
Obávám se, že došlo k malému zdržení, plukovníku.
- Krejčí museli jít na Bar mitzvah. - Židovští krejčí!
Oh, blbci.
Ať si to znamená cokoliv.
Budu mluvit s Miche ... s někým, který se s nima spojí,
aby nám je doručili dneska večer - Závisí na tom tvůj život.
A taky naše malíčky.
Pojďte, pipinky, pojďte!
Večeře!
Už je čas zase na nějakou písničku. Potřebuju něco na uklidnění nervů.
Zpívaní před napitým lokálem vyžaduje notnou dávku odvahy.
Štěstí, že jste tak statečná.
- Co děláš s tou lahví? - Chci si jen osvěžit hrdlo.
Blázníš, tohle by ti to hrdlo utrhlo i s hlavou!
- Co mi to říkáš? - Že to dokáže vyhodit vlak do vzduchu.
A že to je nitroglycerin!
Nazdárek.
Ale já jsem dala trochu své matce a slepicím!
Ale ne, to je katastrofa! To jsou jediné slepice, co máme.
A co moje jediná matka?
Madam ...
Ta kořelka ...
Vaše mammá se po ní pěkně rozdováděla - Co se stalo?
Vstala z postele, sehnula se pro pantofle
a ustřelila dveře od skříně.
Rychle, slepice!
Co se děje?
Přestaň jim házet to zrní tak prudce.
- Už je pryč. - Kde?
Všechno sezobaly.
Cože? A kde jsou slepice?
Tam, kde vždycky snášejí vajíčka, támhle u plotu.
To jich bylo jen pět. Kde je šestá?
Kohout ji asi zahnal do kurníku.
Taková rána!
Díváte se na chodící legendu.
Teda Carstersi, stará paní je pěkná prostopášnice.
Doufejme, že už ji nic nedají.
S cibulačkou a štamprlí je nebezpečnější než protiletadlová palba nad Berlínem.
Mammá ...
Jsi v pořádku?
Zrovna vrcholí mé představení, neruš! A teď všihni, prosím.
Můj Bože, Carstersi, tohle je strašná válka.
Zklapněte, obě! Zklapni!
René, jen si ji poslechni. Nevidíš, jak je spokojená.
Víš, že ten talent jsem zdědila po ní?
To cestou dostal pěkně na frak.
Teď musim zvednout postel vyndat radio a zavolat Londýnu.
Zavři hubu, ty starý netopýre!
Zvednout postel.
Myslím, že chtějí vyndat vysílačku!
Haló, haló, tady lelek, slyšíte mě? Přepínám.
Samozřejmě, že tě slyším.
Ne ty. Zklapni!
Haló, Lelku. Haló, Lelku.
Tady Londýn. Poslouchej dobře, nebudu to víckrát opakovat.
Odneste tohle na stůl 3.
A kruci, problém na obzoru. To je Otto Flick z Gestapa.
- Gestapo? - Chovejte se normálně!
Ale já se chovám normálně, takhle se chovám vždycky v blízkosti Gestapa.
Vítejte, herr Flick. Mohu Vás dovést ke stolu?
- Já vím, kde chci sedět. - Jistěže, herr Flick.
Čím to, že kamkoliv příjdu, všichni hned přestanou mluvit?
To proto, kdyby jste chtěl něco říct, herr Flick.
- Chci, heil Hitler! - Heil Hitler!
Tomuhle nerozumím.
Zjistili jste něco o tom pohřešovaném obrazu?
Ne, herr Flick.
Vůbec nic.
Je možné, že venkovani prohlédli Vaše přestrojení.
- Musíte si vzít zase své uniformy. - Hned, herr Flick.
Tedy ... skoro hned.
Slyšeli jste o příjezdu generála Von Klinkerhoffena?
- Ano, herr Flick. - Zítra ho přivítáte na nádraží.
Ano, herr Flick.
Bude kontrolovat naše opevnění a všechny hlavní budovy.
- A co nemocnici? - Proč se ptáte?
Jen kdybychom měli nehodu.
Neradi bychom ho propásli, herr Flick.
Je to krutý můž.
Stačí malý náznak neschopnosti a budete přeloženi.
- Na ruskou frontu. - S trochou štěstí.
Zajdu do kanceláře, zda je všechno v pořádku.
Ne. Vy se budete přesně za hodinu hlásit u mě.
Rozkaz, herr Flick. Smím vědět proč?
Existují možná věci, které jste přede mnou ještě neodhalila.
Herr Flick?
Jak bych mohla něco skrýt před tím strohým, pronikavým pohledem?
To se uvidí.
Heil Hitler!
- Heil Hitler! - Klap!
- A neopozděte se. - Ne, herr Flick.
- A co když příjdu dřív? - Dřív nechoďte taky. Buďte přesná.
Rozkaz, herr Flick.
- Heil Hitler! - Heil Hitler!
Monsieur LeClerku, ukliďte ten nepořádek.
Mám dobré zprávy, plukovníku. - Uniformy?
Jsou na cestě. A zpátky do Londýna pošleme obraz na okopírování.
Myslel jsem, že je schodí padákem? - Ne, ne.
Dnes v noci přistane letadlo někde ve Francii.
Co je nám platné někde ve Francii? Chceme ho tady.
No, tady je "někde ve Francii", ale když řeknu víc,
partizáni mě zastřelí. - Půjdeme k letadlu s tebou.
Ne! Drahý plukovníku, to by se partizánům nelíbilo.
A tobě by se líbilo mít kavárnu v troskách
a tebe se ženou, kdybychom postavili ke zdi?
- To byste neudělali. - Ne, ale herr Flick ano.
- Nám by to hrozilo taky. - Uvidím, co se dá dělat.
- Promiňte, plukovníku. - Snad nechcete zpívat?
Mám zprávu pro Reného.
Přišel nějaký člověk zkontrolovat stav plynoměru.
Edith, žádný plynoměr nemáme, protože nemáme plyn.
Proč mě pořád okrádáš o čas,
proč jednoduše neřekneš, co máš na srdci?
Je tady Michelle z odboje.
Konečně stopa! Hnedka jsem věděl, že pomáháš partizánům.
Tu ženskou zatkneme, donutíme ji mluvit
a budou z nás hrdinové. - S medailemi!
Ale bez uniforem si je nepřipnete.
Plukovníku, ta dívka je jediný člověk, který ví, kde přistane to letadlo.
Chápu, trčíme v tom až potud.
Což znamená, až nad mou hlavu.
- René! - René!
René!
Pojď!
- Všechno je čisté, René. - Co je ti? Bojíš se?
Ovšem, že se bojím. Okolí se hemží skrytými nástrahami.
Právě jsem do jedné šláp. Dej znamení ostatním.
Nemohla si udělat sovu nebo něco podobnýho?
- Jíné znamení neumím. - Kde jses naučila takhle pískat?
Když pracovala v Paříži. Něco dělat musela, aby na sebe upozornila.
René, neřekl si nám, že taky budeme pomáhat dvěma britským důstojníkům k útěku.
Tohle mi dělat nemáme.
Vrátí se zpátky letadlem, které Vám veze uniformy
a pak budeme žít všichni šťastně až do smrti. - Fairfaxi, co se tady děje?
Nemám ponětí, ale cokoliv je lepší než ta skříň.
Ani hnout!
Michelle, proč máš ty sluneční brýle?
Aby mě ti Němci zase nepoznali.
Dobře poslouchejte, máme problém. Musíme přejít most.
Na mostě je německá stráž. - Cože?
- Zbývá nám jenom jedno. - Jít domů?
Ne. Tihle officíři musejí strážnému nařídit, aby nás nechal projít.
- Ale my jsme oblečeni jako prodavači cibule. - Musíte je přesvedčit, jinak své uniformy nedostanete.
Hansi, podrž mi cibule.
Stůj nebo střelím!
Já jsem plukovník Von Strohm velitel města.
Stůjte v pozoru, když s vámi mluvím!
Proč jste tedy oblečený jako smradlavý venkovan?
Do toho vám nic není.
Ukažte mi Vaše doklady!
- Ona ho zabila. - Ne, je jen v bezvědomí.
René, my jsme němečtí důstojníci.
Nemůžeme se podílet na vyvražďování vlastních jednotek.
Ale plukovníku, to byl ten, co Vás praštil pažbou.
No tohle.
Syčák!
To je to letadlo. Přistane na vedlejším poli.
Tudy.
Už je tady. Dám mu znamení.
- Dala jsi mu znamení? - Ano, zachvíli přistane.
Připravte se!
Pojďte, neztrácejme čas.
Hello.
Jsme tady správně?
To je Angličan! Díky Bohu!
- Kde jsou uniformy? - Zeptám se ho.
Tak co mládenče, máš ty uniformy?
Nejen to, přivezl jsem i krejčího.
Dobrý večer vespolek. Jmenuji se Klein z firmy "Salomon a Klein".
Mám tady obleky ctěných pánů.
Možná by si plukovník nejprve rád zkusil sako?
Všiml sis Carstersi, má to jen dvě sedadla.
Krejčí asi zůstane tady a my dva budeme sedět na jeho místě.
Sedím na tobě.
Božíčku, pán trochu přibral, že ano?
A kde nosíte pouzdro, vpravo nebo vlevo?
- V ramenou je to hodně široké. - Ano. V ramenou je to moc široké.
Nebojte se, já už to zpravím.
Měl jste raději mlčet.
- Proč to trháte? - Nemějte obavy, jde jen o zkoušku.
Kdy se Vám to bude hodit příští týden?
Co kdybychom jeli my, vy zůstal tady a došil ty šaty.
Blázníte? Je před dostihy. Nevíme, kam dřív skočit.
- Dobře. Vyrážíme mládenci. - Rychle, dej mu obraz.
Nezapomeňte, chceme kopii.
Provedu.
Kontakt!
Tak se mi zdá, že budeme vítat generála Von Klinkerhoffena v pyžamech.
Translated by McJohn@email.cz