Halló, halló!
Připravuju tenhle dort pro plukovníka Von Strohma,
velitele města, protože má narozeniny.
Život v mé kavárničce se vrátil do starých kolejí,
až na to, že mám vysílačku schovanou pod postelí matky mé ženy,
dva prsteny s cyankáli, kdyby Gestapo odhalilo, že pomáhám partyzánům,
a dva britské letce schované tam, kde by to nikdo nečekal.
- Hello! - Hello!
Jo a mimochodem, byl jsem popraven a včera jsem měl pohřeb.
A teď jsem svůj vlastní bratr. Ale zatím si nestěžuju.
- Jste připravené? - Jasně. - Pojďte se mnou.
- Prosím, pane LeClerku. - Ach, ano!
Všechno krásné přejem, všechno krásné přejem,
hodně štěstí veliteli, hodně štěstí přejem.
A nyní, časem posvěcený obřad, sfouknutí svíček.
Ve Francii se to podle tradice musí udělat na jeden velký fuk.
To jou Vaše narozeniny, plukovníku.
Drahý plukovníku, polevu nejezte.
Je to pálená sádra,
to proto, že kapitán nám prostě nemohl dodat moučkový cukr.
Žádný cukr? Hansi, nemohl ses vzdát svého přídělu ve prospěch mého dortu?
Plukovníku, totiž já jsem ho dal Marii. V neděli peníze nebere.
Dobře, a kde mám dárečky?
Ode mě je tenhle dort!
A já pro Vás budu mít překvapení v devět hodin.
A já pro Vás budu mít překvapení už v osm hodin.
A já mám pro Vás překvapení teď.
Zazpívám Vám půvabnou roztomilou píseň, kterou jsem zpívávala před mnoha lety
našim drahým vojákům v zámoří.
Za Krymské války.
Já byla miláčkem pobřeží "Sidi bela bez".
Pane LeClerku, prosím hudbu!
Nevěděl jsem o tom, plukovníku, je mi to moc líto.
Budeš mě mít rád, když tohle si sundám.
Co bys rád, drahý můj, mám shodit střevíc svůj?
Víš, koketa mně říkají, jsem ta co muže rozpálí.
Vzbudím v tobě velkou touhu, když sukýnku výš povytáhnu.
Mám si sundat prádélko? U lalala,
ale jak víš, neuvidíš nic víc.
Díky Bohu!
Chtělo by to snad i exotiky žár
- i provaz udělám ... - Jestli to udělá, tak je vejpůl.
Víš, mně koketa říkají. Jsem ta, co muže rozpálí.
Jsou celí žhaví, chtějí mě líbat
nebo jen polaskat pár prstů mých. Já dobře vím, že dráždím vás,
když odhalím, co vespod mám.
U lalala,
ale jak víš, neuvidíš
nic víc!
Nezapomenutelné!
René, máte ženu mnoha talentů.
- Zpěv mezi ně nepatří! - Slzu šampaňského, plukovníku?
- Ze šampusek! - Oh, samozřejmě!
A dovolte mi připojit kratičkou pověst.
Říká se, že tyhle sklenky na šampaňské vymodelovali na prsou Marie Antoinetty.
Měli je modelovat na Helžiných prsou, dostali bychom víc pití!
Kapitáne Göringu! Nic nevkusnějšího jsem dlouho neslyšel!
- lhned se Helze omluvte! - Já se omlouvám, Helgo.
A musíte říct plukovníkovi, že jste nikdy má ňadra neviděl!
Jistě, Helgo.
Nikdy jsem Helžina ňadra neviděl, jenom jsem tak hádal.
Vypráví se i pověst, čím byl inspirován špunt od šampusu ...
Pro dnešek zákaz báchorek.
A teď připijem na Vaše zdraví, plukovníku.
- A na vítězství! - Na vítězství!
- Na naše! - Koho jiného.
Poručíku Grubere, chci mluvit s Reném mezi čtyřma očima.
- Vzdálil byste se na chvilku? - Jistěže.
- René. - Ano, plukovníku?
- Už jsi se zbavil britských letců? - Můžu prohlásit, že jsou pod pokličkou.
René, musejí pryč. Nemůžu věčně přivírat oči.
- Co bude, až na to přijde Gestapo? - Budeme to muset hodit na vás.
Plukovníku, partyzáni všechno zařizují.
To jsem neslyšel.
Partyzáni všechno zařizují!
Ty troubo!
Čím míň o tom budeme vědět, tím líp.
- A teď, René, co je s tím obrazem? - Ano, Padlá Madona s velkými balónky.
Z té by byl dobrý model pro šampusky!
- Čím míň o něm budete vědět, tím líp. - Ale, já o něm potřebuju vědět!
- Je to náš penzijní fond. - To je můj penzijní fond!
- Já ho našel. - Ano, ale já o tom vím.
Přece víte, že Londýn dělá kopii.
Až nám ho vrátí, necháte si originál a kopií ukojíte Flicka z Gestapa,
- který odtud odjede spokojený. - Gestapo není nikdy uspokojené.
Helga dělá opravdu co může, abychom neměli herr Flicka na očích.
To se ovšem nedá říci o mých očích.
Flick mě požádal, abych mu donášela, o čem spolu mluvíte.
To je od něj velice lstivé.
- lnformujte mě o každém jeho pohybu. - Rozkaz!
- René, ještě šampaňské! - Ano, hned to bude.
Plukovníku, až ten obraz prodáte, vzpomenete si na mě?
- Každou chvilku! - Proč bych měl?
- Já jsem ten obraz našel. - Ano, ale ona o tom všem ví.
V tom případě, Helgo, bude o vás postaráno.
Děkuji, plukovníku.
Ale teď nechme plavat kšefty i budoucnost.
- Vychutnejme si přítomnost! - Správně!
- Dejte sem víno a ženy ... - A zpěv!
Ne! Jen víno a ženy!
Další překvapení!
- Spíše šokvapení! - Plukovník Von Strohm
- a kapitán Hans Göring? - Ano, a co má být?
Majitel kavárny byl zastřelen na Váš rozkaz.
Ne, byl zastřelen na rozkaz generála von Klinkerhoffena!
- Toho Klinkerhoffena! - Jsem pouze velitelem města,
- já jen podepisuju papíry. - Já mu jen podávám pero.
Vaše poprava bude varováním, že nikdo není v bezpečí před pomstou partyzánů.
Ale tihle lidé jsou mí přátelé! Reného bratr mi upekl tenhle dortíček!
Takže kolaborant! Přítelíček Němců!
Copak by přítel použil na polevu sádru místo cukru?
Jeho žena mi zpívala píseň, aby mě pobavila.
- Je to pravda? - Edith?
Mohla bys té paní zazpívat pár taktů, prosím?
Na břehu Seiny snít, do rána s tebou být ...
Stačí!
Jste mimo podezření.
Jděte ven! Rychle!
- René, zavolejte armádu! - My jsme armáda.
Ó ne, ubohý plukovník a kapitán. Co teď budu dělat?
Děkuji René, neprozradil jste mě a to Vám nezapomenu.
Nevěděl jsem, že jste tam!
- René, Michelle od partyzánů je vzadu. - Právě včas, řeknu jí to od plic.
- Michelle! - Tady jsem!
Na co si to hrajete? Jak se opovažujete sebrat plukovníka v mé kavárně?
Copak se něco takového dělá?
To nebyli partyzáni z mého oddílu, to byla jiná parta.
My jsme De Gaullovci. Tohle jsou komunisti.
Komunističtí partyzáni nechápou, že nám pomáháte vydírat Němce,
že je držíte v šachu, aby nemluvili o tom,
že vám pomáháme, abyste pomohl Britům k útěku.
Než jsi mi to vysvětlila, tak jsem to taky skoro nechápal.
- Ale otázka zní, jak z toho teď ven? - Víme, kde se skrývají,
osvobodíme ty Němce, ale nejdřív sdělte Londýnu,
že večer nemůžete vzít ty britské letce na pobřeží.
Já? Já se na pobřeží nechystal!
Ale chystal. Obstarali jsme propustky.
Jela bych s nimi sama, ale to bych chyběla v práci.
A kde to pracuješ?
Jsem zástupkyní poštmistra ve vedlejší vesnici vedle pekařství.
Snad ...
Snad ne ta šišlavá holčička s brýlemi!
Jo, přesně ta.
A minulý týden jsi mi naúčtovala o dvě známky navíc!
Na to teď nemáme čas! Běž k vysílačce!
Já se postarám o plukovníka.
Haló, Edith! Yvette!
Marie!
Což nikdo neslyší volání staré zoufalé ženy?
Fanny, to jsem já!
Rogere?
Nesu ti něco k jídlu.
- Doufám, že ne cibulačku. - Ne, ne, ne, ty můj pryskyřníčku.
Koukej, dortík se spoustou hrozinek.
- Nebe buď pochváleno! - A nesmí chybět ani svíčka!
Věčný romantik.
Dám ti kousek.
Dort dostal k narozeninám ten německý plukovník.
Stačí jen zmínka o těch náckách a poleva se natotata mění v sádru.
Teď mě dobře poslouchejte. Nebudu to víckrát opakovat.
Co říkala?
- Nebudu to víckrát opakovat. - Fajn.
Vysílačku použít nemůžeme.
Ten Gestapák bude vyšetřovat plukovníkovo zmizení,
a když najde vysílačku a seznam šifer, tak z nás nadělají sekanou.
Sekaná! Oh, stal se zázrak!
- Sklapni! - Rychle vysílačku!
- Pane Leclercu, postel! - Jo, postel, hned tam ...
Ne, do ní! Zvednout!
- Podržte to! - Vysílačku!
- A co s ní mám dělat? - Venku stojí náklaďák, schovají ji!
René, Gestapo je dole. Do kavárny zrovna vešel herr Flick!
Dej mi tu vysílačku, jestli ji najde, tak je po nás.
- Hodím ji na korbu nákaďáku. - Dobrý nápad.
Zásah.
A co ty šifry?
- Nejlíp, když ji schováš u sebe. - Jenže mě můžou prohledat.
- Obvykle to dělají. - Hoďte ji na náklaďák!
- Auto je fuč, není tam. - Ta kniha musí být zničena.
- Jezte! - Cože?
Co? Bez majonézy?
V Paříži, v poslední válce, jsme jedli krysy.
Knihy nikdy!
A teď musíme varovat britské letce, že máme trochu zpoždění.
V půl třetí mají být ...
- Hello! - Hello!
- Můžeme vyrazit? - Máme zpoždění!
Řekni jim to sama. Já se s nima nedomluvím.
Změna plánu, mládenci. Malý odklad, odjezd zítra.
- Ale to je nepříjemné! - Nahoru na střechu a schovat za komín.
Prima!
- Nebylo by alespoň trochu jídla? - Ano, jsme hladoví jako vlci.
Zakousněte si tohle.
- Co je to? - To jsou šifry.
- Šifry! - A nedá se to ohřát?
Rychle do řady, vesničané.
Herr Flick z Gestapa se vás chce na něco zeptat.
Takže, nepoznal někdo z vás ty zločince?
Proč je ta stařena vystrojená jako mladice?
Náš drahý plukovník měl narozeniny a já jsem ho bavila!
- Jste tedy dámou noci? - Já jsem dámou kabaretu!
Jsem profesionální umělkyně. Zpívala jsem mu jenom pro radost.
Dokažte to.
Vzbudím v tobě velkou touhu, když sukýnku povytáhnu. Mám si sundat ...
Dost!
Ta vaše povídačka neobstojí.
Mluví pravdu, herr Flick, i když se to zdá nepravděpodobné.
Vy, viděl jste obličej toho zrádce?
- Byla to jen obyčejná Francouzka. - A poznal byste ji?
Všechny ženy mi připadají stejné.
Nuže dobrá.
Pokud plukovník a kapitán nebudou do mé kanceláře vráceni v pořádku do osmi ráno,
deset vesničanů vyvede poručík a jeho muži na náměstí a zastřelí je!
Rozuměno?
Herr Flick, nemohl byste to střílení svěřit někomu jinému?
Jsem tady pak dost neoblíbený.
Splňte rozkaz! To je vše!
- Helgo, pojďte se mnou! - Rozkaz, herr Flick.
Heil Hitler!
Bude to dvacet vesničanů.
Hansi, ať se na to díváš, jak chceš, tohle je velice vážná situace.
- Myslíte, že nás fakt zastřelí? - Jsou to Francouzi.
Francouzi jsou velmi nespolehliví. Obzvláště po obědě.
Plukovníku, proč sebou tak házíte?
Taky by ses vrtěl, kdyby ses pokoušel vytáhnout z kapsy zapalovač.
Nechtěl jste přestat kouřit?
Já chci přepálit provazy na tvých zápěstích ...
a ty pak rozvážeš mě. - Oh, senzace!
Viděl jsem to ve filmu s Conradem Veidtem.
- Teď buď hlavně zticha a připrav se. - Jsem připravený.
Kde to vázne?
Snažím se povytáhnout knot, abych měl větší plamen.
Na to nepřišel ani Conrad Veidt.
Jdem na to.
- Ticho, ty troubo! - Škvaříte mi chloupky na zápěstí.
- Nebuď jak děcko. - Já nejsem děcko.
Výborně, Hansi. Cítím, že provaz povolil.
To byl řemínek od mých hodinek.
Ticho, někdo sem jde. Pokus se nečadit.
- Co se děje? Kde to jsem? - Sundej mu tu zástěru.
- René! Co ty tady děláš! - To takhle topím kočku
a najednou se na mě vrhnou partyzáni. Možná si myslí, že jsem někdo jiný!
Jste bratr muže, kterého zastřelili.
Budete mít čest, zastřelit tyto muže, kteří znásilnili celou Francii.
Jestli dovolíte, tak to je trochu přehnaný odhad.
Tady je Vaše zbraň. Teď můžete pomstít svého bratra.
No dobře, ale asi byste měli vědět, že jsme si s bratrem nebyli moc blízcí.
Vlastně jsme si moc nerozuměli. Ano, on mě taky šikanoval.
Třeba kroutil ušima mému medvídkovi a kradl mi kuličky.
Vím, že to není nic hrozného, ale v dítěti to zůstane do smrti.
Naládovala jsem bubínek dvěma náboji.
Konejte svou povinnost!
- Mohu mít jedno poslední přání? - My máme mít poslední přání!
Ticho, prase! Pse!
- Hyeno. - Hyeno!
Rád bych si vychutnal okamžik pomsty o samotě.
Chápeme. Rychle, za mnou!
To bylo o chlup!
- René, musíte nás odtud dostat! - Jestli ne, tak máte i vy utrum!
To máte proto, že jste řekli, že jsem svůj vlastní bratr.
Říct, že jsem svůj vzdálený bratranec, nebo tak, nebyl bych v tomhle průšvihu.
Ty, že jsi v průšvihu? A co máme říkat my!
- Co mám proboha dělat? - Stačí jeden řez
a můžeme na průšvih zapomenout.
Ale nejdřív mi musíte říct, jak vysvětlím, že jste utekli?
Vezmete dráhu s náma.
- Pozor! - Ještě jste je nezastřelil?
Ne, ne ...
Víte, myslel jsem si, že je nejdřív trochu pomučím.
Vždyť to znáte, ne?
Pro případ, že by nám prozradili nějaké Hitlerovy plány nebo tajné zbraně
nebo kam pojede na dovolenou.
Zachytili jsme zásilku shozenou padákem. Lámeme si hlavu, co to může znamenat.
Jsou to dvě německé uniformy a dva úplně stejné obrazy.
- To je dost divné. - Více než divné.
Jména těch dvou jsou na uniformách, které shodilo anglické letectvo.
To je proto, že jsme britští důstojníci v přestrojení.
Je to tak Charlesi?
Absolutně, Henry, starý brachu.
- Obklíčili nás Němci! - Rychle! Všechny za mnou!
Miřte nad stodolu, ať netrefíme Reného.
Nevidím ani tu stodolu.
- Někdo tamhle utíká. - Jsou to tři osoby.
Fajn, můžeme jít dovnitř.
Drahý plukovníku, až dorazí Němci, řeknete, že jsem Vám zachránil život, viďte?
Ano, to se rozumí samo sebou.
Měl bych lepší pocit, kdybyste jim to přeci jen řekl.
A je to.
René!
- Můj René! - Moje statečná Yvette!
- Můj René! - Moje statečná Marie!
Můj René!
Taky jsi byla statečná, Edith.
Plukovníku, musíte ihned do Nouvionu,
aby herr Flick viděl, že jste v bezpečí a nezastřelil ty vesničany.
Nechte to na mně! Pojď Hansi.
Schovej ty obrazy.
Schovej, udělej, skoč tamhle, bla bla bla...
Už nám zase došel benzín, herr Flick?
Ne, zřetelně jsem slyšel zvuk střelby.
- Z kterého směru? - Odtamtud.
Zase budeme dělat, že jsme milenci,
jako u mostu, na křižovatce a u kostela,
aby se nikomu nezdála podezřelá naše přítomnost ve štábním automobilu?
Ne, teď půjdeme rovnou na věc.
Ano, herr Flick.
Vemte si tohle,
strčte to do té díry vpředu
- a točte, ale rychle. - Rozkaz, herr Flick.
Co budete dělat vy?
- Já budu vrtět nohou na pedále. - Rozkaz, herr Flick.
Obdivuji muže činu.
- Spínač zapnut! - Klika zasunuta!
Točte!
Rychleji. Rychleji!
- Je to tak vzrušující, herr Flick! - Zvyšte otáčky!
Už to cítím! Už to jde!
Je to nádhera, herr Flick!
Myslíte, že je to daleko?
Vozili nás v kruzích, takže kdo ví.
Ale mám pocit, že jdeme správně.
- Mám smysl pro orientaci. - Mít kompas, mohli bysme ověřit směr.
Koukej po Velkém medvědovi!
Je hodně oblačno a málo hvězd.
Jseš hňup, Hansi! Ne, na obloze.
- Myslím tu hospodu u Nouvionu. - Nikdy jste o ní nemluvil.
Taky ti neříkám všechno!
- Slyšíš? Jede nějaké auto. - Zastavím ho.
Herr Flick, jistě rád vidíte, že kapitán a já jsme uprchli.
- Tma není zas tak veliká. - Máme dobrou zprávu.
Konečně jsme objevili obraz Padlé Madony s velkými balónky od Von Clompa.
Hansi, dej ten obraz herr Flickovi.
Führer bude mít velkou radost. Výborně.
lhned to odvezu na bezpečné místo.
- Gestapáckej pes! - Prase!
No jo, no jo, už jdu! Chvíli strpení.
Vzbudíte celý dům.
Snad nehoří! A teď, kde je klíč?
Okamžik!
- Co se tady děje? - Obě nás probudilo to bušení.
A mě taky probralo to bušení.
A mě probraly ty holky se svíčkama.
Vždyť už jdu, kdo je to?
- Rychle, René, pusťte mě dovnitř. - Plukovník! Plukovníku, vy jste živý!
- To je teda noc. - To je teda noc.
Mám dobrou zprávu. Předali jsme ten padělek herr Flickovi,
aby ho poslal Führerovi a tobě neseme zase originál,
abys nám ho zazdil ve svém sklepě.
A pak budeme zase jednou všichni klidně spát ve svých postýlkách.
Dejte mi ho pro případ, že Vás sledovali. Podíváme se.
- Padlá Madona s velkými balónky! - Padlá Madona s velkými balónky!
Tys nám holka pěkně zavařila. Dobře se podívejte, přátelé,
teď už ji neuvidíte dřív než po válce.
Co je napsáno na tom malém štítku v rohu?
Nevím, je to anglicky, nerozumím tomu.
Umím trochu anglicky, pokusím se vám to přeložit.
Milí partyzáni,
prosím pozor,
tohle je ...
padělek.
Hansi! Ty blbe!
Dal jsi herr Flickovi originál!
Zlobíte se, viďte?
Ale co teď budeme dělat?
Musíme dostat obraz dřív, než ho Flick stihne odeslat Führerovi.
- A kdo to má udělat? - Ty!
- A jestli ne, nechám tě zastřelit! - ... nechám tě zastřelit.
Všichni do postele, spát! Všechno je zas tak, jak bylo dřív.
René ...
Je nějaká ... Je nějaká šance, že bychom se mohli pomazlit s děvčaty?
Máte nějaké máslo, cukr nebo parafín?
- No, Hansi? - Ne, s sebou ne.
Když je to tak, račte domů,
staří braši.
Translated by McJohn@email.cz
www.titulky.com