Halló, halló!
Zde vidíte ustaraného muže.
Nechť Vás neklame můj šťastný výraz. Jsem ustaraný muž.
Vůbec se nebojím gestapa, nebojím se ani Němců,
dokonce se nebojím ani francouzských partyzánů,
ale moje žena mě děsí přímo k smrti.
Utrácí moje peníze jak divá! A to proto, jak zřejmě víte,
jestli jste dávali pozor, že já jsem byl zastřelen,
a že se teď vydávám za bratra jejího zesnulého muže.
Ale víte co mě trápí ze všeho nejvíc?
Možná si ji budu muset vzít, abych se dostal do vlastní pokladny.
Tuhle kytku jsem nekoupil náhodou. Já se jí musím zase dvořit!
Protože mám najednou konkurenci. Nejspíš není ve vesnici chlap,
co by neměl zálusk na mou restauraci. l když to znamená vzít si tu ježibabu.
Jen se koukněte, podívejte se na ni! Ten majetek musí mít ale cenu!
Pane bože, tohle nebude jednoduché. Ty peníze mi vlezly na mozek.
A kolik tam vlastně je?
Za trochu námahy to stojí. Nedá se svítit.
Edith, kočičko moje, odlož ten smeták a pojď sem na chvilku, buď tak hodná.
- Mám fůru práce, za chvilku otvíráme. - Tohle je mnohem důležitější, pojď sem.
- Co je? - Tady máš tohleto.
To je nemůžeš dát do vody sám?
Ne, má nejdražší, ty kytky jsou jenom pro tebe.
- Co jsi provedl? - Já nic, cukroušku.
Už jsi mi zase vyškraboval peníze z pokladny?
Ne, pusinko, jsou jenom pro tebe, protože ...
tě miluji.
Ty ses namazal?
Nikdy v životě jsem nebyl střízlivější. Copak si nevzpomínáš, Edith?
Nosíval jsem ti květiny, když jsme spolu chodili.
René, jak bych mohla zapomenout? Byl jsi tak romantický!
Vždycky sis při svém vyznání klekal!
- Vážně? - A přísahával jsi mi nehynoucí lásku.
Vidíš! Právě to dělám teď, drahá Edith.
René, klekni si kvůli mně ještě jednou.
- Vdova Artoisová? - Ano.
Viděl jsem Vás včera na náměstí. Má poklona a moje vizitka.
Pierre Legrand?
Kominíček!
Jste tak laskav! Ale trochu jste se opozdil.
- Někdo mě zrovna žádá o ruku. - Kdo?
Já!
Možná mám pořád naději, když máte ráda muže takového vzrůstu.
Nemá vůbec ráda muže takového vzrůstu!
- Ale stejně to od Vás bylo moc milé. - Líná huba, holý neštěstí.
Vidíš, stihl jsi to jen tak tak!
- Tolik ženichů! - Edith, necháme už té šarády?
Teď prostě oznámíme, že se znovu bereme a všechno může být jako dřív.
Ne, jsem docela spokojená. Tolik mužů, tolik nabídek!
Mě to takhle baví.
l dřív jsem chodila s několika najednou, tak to můžu zkusit zase.
Ale Edith, to byli Nouvionští jezdci. Dohodli jsme se, že na to zapomeneme.
- René, pojď dozadu! Rychle. - Teď ne, Marie.
- Ne, je tu Michelle od partyzánů. - Co zase chce?
Jak to mám asi vědět? Pojď se mnou.
Michelle, kde jsi schovaná?
Jsem tady.
Dobře mě teď poslouchejte, nebudu to víckrát opakovat.
Mám dobrou zprávu. Ráda bych odvedla ty dva britské letce.
- Předpokládám, že se jich rád zbavíš. - To mi klidně zopakuj.
S tím bych u ní nepočítala.
Další instrukce ti předá tajný posel převlečený za venkovského čeledína.
Na co mi budou další instrukce? Myslel jsem, že tím všechno končí.
A co tvoje postavení? Tvoje kavárna je štábem organizace,
která pomáhá prchajícím letcům, ukrývá výbušniny, předává zprávy
- a organizuje sabotáže. - To všechno se tady děje.
Doufám, že říkáš všem svým nápadníkům, do jakého průšvihu se mohou namočit.
Je to tady jako vlézt do postele s časovanou bombou.
- Naznačila jsem to. - To je snad odradilo!
Hořeli nedočkavostí, aby zapálili roznětku.
Edith! Yvett! Marie!
Slyší někdo mé zoufalé volání?
Sklapni, ty stará můro! Chceš vzbudit celou vesnici?
Ať slezou dolu.
Jsem nemocná ubohá žena.
Chci vidět svou dceru vdanou dřív, než pro mě dobrotivý Bůh pošle anděla.
Smiluj se, pane, anděl už přišel!
Jsou dokonce dva!
Musím být mnohem důležitější, než jsem si myslela.
Ale proč drží jeden z nich svíčku?
- Protože posypeš tam, kde panuje tma! - Nestraš takhle moji matku!
To jsou letci matinko. Schovali jsme je, když si spala.
Propadám šílenství, vidím blikající koule!
To je vysílačka, rychle!
- Haló, Lelku! Haló, Lelku! - Haló, haló! Tady Lelek.
Slyším Vás hlasitě, ale ne dost zřetelně. Jakou máte zprávu? Přepínám.
Blikající koule nejsou spolehlivé.
Koukni se na šifry. Co to znamená?
To znamená, že se Vás snažíme sehnat už tři dny, přepínám.
To proto, že moje tchýně nerozumí blikajícím koulím, přepínám.
Počkejte, dokud nerozšifrujeme Vaši zprávu,
abychom zjistili, co znamená.
To znamená, že tchyně je protivná můra a nerozumí koulím. Předejte vzkaz!
"Milovaní budou odvezeni v kočáru."
Dokonce i v nebi vědí, že jsem úplný lazar na nohy.
To znamená, že dnes v noci přiletí letadlo vyzvednout britské letce.
- Hoši, v noci pro vás přiletí letadlo. - Výborně.
Tak sebou mrskněte, za chvíli jste v rodném hnízdě!
Herr Flick, co Vás sem přivádí? Kapitán s plukovníkem nejsou přítomni.
Toho jsem si vědom. Sledoval jsem jejich odchod svým silným dalekohledem.
Musím hovořit s Vámi. A soukromě!
- Mám Vás políbit? - Ve službě ne, děkuji.
- Víte určitě, že tady nikdo není? - Ano, herr Flick.
Chci Vám něco ukázat.
To byl jen mžik, herr Flick.
Udělám to pomaleji.
Co jste viděla?
Neobvykle velký salám.
Správně.
Tento obsahuje originál obrazu Padlé Madony od Von Clompa.
Tento je padělek.
Druhý jsem zničil ve velice horké peci.
Tento padělek dáte plukovníkovi, který ho zašle vůdci do berlína.
Ale co když vůdce zjistí, že jde o padělek?
Nechá plukovníka zastřelit.
- Co bude s originálem? - Ukryjte ho!
Jistě, herr Flick, ale kam?
Odnesete ho tomu kavárníkovi Renému, aby ho pověsil s ostatními v kuchyni,
ale upozorníte ho, že je herr Flicka z gestapa, a že se z něj nesmí uždibovat.
- Bude to bezpečné? - Dokonale.
Nikdo si netroufne dotknout se gestapáckého salámu.
A co ten Váš třetí salám?
To je naše večeře.
Sníme ho dnes večer v Reného chambre séparé při svíčce.
Herr Flick, to bude strašně romantické.
Salám při svíčkách ...
Prožijeme kouzelný večer.
Herr Flick, právě mě něco napadlo.
Jak ten francouzský kavárník pozná Váš speciální gestapácký salám,
který obsahuje Padlou Madonu s velkými balónky od Von Clompa?
Zcela prostě.
Na mém speciálním salámu je malý hákový kříž.
Že mě to nenapadlo, Vy myslíte na všechno.
Smím Vás teď políbit?
Ne, když přitom budete držet salám.
- Yvett, už jsou pryč ti letci? - Tak půl hodiny,
Michelle je ukryje na bezpečném místě.
A moje žena je kde?
Tvůj šotek se znovu producíruje po náměstí.
- Nekoupila si zas nový klobouk? - Ne.
René, už jsi řekl své ženě, že se vezmeme?
Ne, ještě ne, Yvett.
- Vyskytly se totiž jisté komplikace. - Jaké komplikace?
Je možné, že si ji budu muset vzít, abych dostal restauraci zpátky.
René, jestli to uděláš tak ... Tak se zabiji!
Nech toho, já se s ní ožením jenom nakrátko.
A pak ji můžu zaškrtit, svrhnout z útesu nebo tak něco.
Proč ji nemůžeš svrhnout z útesu nebo tak něco teď?
Kde bych asi našel útes na náměstí?
- Víš, René, já tě tak miluji! - Yvett, máš na rukou těsto.
Nasaď si tohle.
Oh, René!
Líbej mě, líbej!
René, kdepak jsi?
- To je Marie! Nesmí nás načapat! - A proč ne?
- Mohla by to říct mé ženě. - Je má nejlepší kamarádka.
Tím spíš nás nesmí načapat. Vrať se ke svému těstu.
René!
Poručík Gruber čeká u stolu. Má pro tebe dárek.
Od té doby, co jsem svobodný, mi pořád nosí nějaké dárky.
Monsieur René!
Mám pro Vás boží lahůdku.
- Pochází z božské Paříže. - Jak jinak.
Pleťová voda na tvářičky po holení. Je velmi oblíbená u tankového sboru.
- Nejspíš to potom v tancích pěkně voní. - Samozřejmě.
Neznám nic horšího, než se mačkat v horkém tigeru plném vojáků.
- A nemůžete nechat otevřený poklop? - To děláme, ale je třeba být opatrný.
Občas do nich partyzáni házejí ruční granáty.
Střílíme je po tuctech, ale oni na to nereagují.
- Je hodně silná. - Rozvoní se až na pokožce.
Je to konvalinka ...
nepatrně říznutá naftou.
Omlouvám se, v úterý máme údržbu.
René, nechci být kritický,
ale máte nakřivo rtěnku.
René, chceme si s tebou promluvit.
Ano?
Sedněte si a dávejte pozor.
Dobře.
Jestli se nemýlím, Helga ti vysvětlila, jak je to s těmi salámy.
- S obrazovou nádivkou. - Mlč, Hansi!
- Je to dost zamotané i bez tebe! - Ano, Helga mi to vysvětlila.
Existuje jeden originální salám, jeden padělaný salám
- a jeden salám k večeři. Je to tak? - Řekl jste to v kostce.
- Či salámové slupce. - Buď zticha, Hansi!
A teď máme všechny tři salámy.
Jo, takže jestli tomu dobře rozumím,
tenhle obsahuje originál, protože je na něm maličký hakenkrajc.
A teď, jeden z těchhle uvaříme a ten druhý obsahuje padělek,
který se chystáte poslat Hitlerovi. Je to tak?
- Téměř. - Helga vymyslela přímo geniální plán.
A to je důvod, proč jsme ji museli do všeho zasvětit.
Můj plán je následující.
Tenhle salám budete vařit 22,5 minuty, jinak ho rozvaříte.
Tenhle salám, který obsahuje originál, schováte ve svém sklepě.
Na tenhle salám obsahující padělek natiskneme malý hákový kříž
a ten potom pověsíte v kuchyni, jak to nařídil herr Flick.
- A co pošlete Hitlerovi? - V tom je právě ten vtip.
Hitlerovi pošleme padělaný salám.
Hansi, tohle není padělaný salám, tohle je normální salám!
Normální salám.
A co tomu řekne Hitler, až dostane normální salám?
Vůbec k němu nedorazí.
Někdo řekne partyzánům, že vlak převáží tajné vojenské zásoby
a partyzáni ho vyhodí do luftu.
Jenže který trouba by řekl partyzánům takovou pitomost?
Trouba, který má ve sklepě ukradený gestapácký salám!
- Ale plukovníku, snad nečekáte ... - Nehádej se se mnou!
- Nebo tě dám zastřelit! - Přece mě nemůžete dát zast ...
Vyhráváme válku a jako německý důstojník můžu zastřelit koho chci!
Tak, Helgo, to razítko!
Výtečně.
Takže, tenhle teď vezměte a pověste v kuchyni
- a řekněte jim, ať uvaří tenhle. - Přesně 22,5 minuty.
Rozkaz, plukovníku.
René, tenhle schovejte ve sklepě.
- Jenomže ... - Smím si přisednout?
Člověku je smutno, když mluví jenom s Francouzkami.
- Samozřejmě, poručíku Grubere. - Koukám, že vedle Reného je místo.
- To bude omyl ... - Jsme domluveni, René?
- Herr Flick! - Herr Flick z gestapa?
- Který jiný? - Dobrý večer, plukovníku.
- Heil Hitler! - Heil Hitler!
Klap!
Byly naše drobné potraviny odeslány na patřičná místa?
- Ano, herr Flick. - A ten dáreček pro vůdce?
Ten je ve výpravně balíků na nádraží a už zítra večer poputuje do Berlína.
Gut, máme důvod k oslavě. Gestapo Vás tedy zve na víno.
- To je vzácná příležitost, herr Flick. - Půjde to z gestapáckého fondu zábavy.
- Ještě vzácnější. - Seďte!
A bavte se!
Hansi, až se Flick vrátí, bude sedět tady vedle mě.
Nesmí si všimnout toho salámu.
- Vem si ho. - Ale já ...
- Je studený a lepkavý. - Už se vrací.
- Ale co když mě s tou šiškou uvidí? - Tak ji strč víc pod stůl!
- René? - Ano?
Pošlete to poručíku Gruberovi. Řekněte, aby neřekl ani slovo.
Poručíku Grubere,
- teď neříkejte ani slovo. - Prosím?
Neříkejte ani slovo.
Musíme to udržet v tajnosti před gestapem.
Můžete mi věřit.
Nabídněte si.
Takže, jak by řekl polní maršál Göring,
ať jsme tvrdí!
Ať ...
Poručíku Grubere, Vy si s námi nepřipijete?
Promiňte, byl jsem jaksi jinde.
- Kde ses toulala tak dlouho? - Cože, já jdu pozdě?
Jak ten čas uběhl! Můj svět získal nové kouzlo.
Květiny jsou zářivější, tráva zelenější.
Něco mě nutí zpívat píseň o lásce, naději a radosti.
Sundej ten kokrhel a jdi umýt nádobí!
- Co Vy tady chcete? - Pane šéf, jsem venkovský čeledín
a tady madam jsem odvezl na traktoru.
- Mám pro Vás důležitou zprávu. - Pojďte k baru.
Třeba by se pro obyčejného čeledína našla štamprle koňáčku.
Jestli jste obyčejný čeledín, máte obyčejné chutě.
Stačí vám pivo.
- To jsem já, LeClerk! - Jistěže!
Převlečený za idiota.
Víte, že jste mě úplně ... Co to tak strašně smrdí?
- Jako čeledín jsem rozvážel hnůj. - To vymyslela Michelle kvůli utajení.
Koupat jste se v tom hnoji nemusel!
Ta zpráva!
Kočár přijede pro ty naše dva milence dneska ve dvě v noci.
Vy se v jednu dostavíte do Claudeho chléva.
Nezapomeňte přinést lampu s cylindrem.
Vraťte se ke svému hnoji a řekněte Michelle, že zůstanu tady.
Co se to s tebou děje? Máš odvahu vrabčáka!
Jak bych si já, vdova Artoisová, mohla vzít zbabělce,
- když můj muž zemřel za Francii. - Edith, nějak se ti to začíná motat.
To já jsem zemřel za Francii a nemíním za ni zemřít dvakrát v jednom roce.
Řekněte Michelle, že tam přijede.
Tak já jdu.
Nekonzumujete svůj salám zrovna rychle.
Tak velký jsem ještě neměla.
Já si svůj namáčím do sósu.
Ten ho ještě vzpružuje.
Vyprávěl jste mi o tom výslechu, který jste vedl minulý týden.
Úředního hovoru bylo dnes až až.
- l já toho salámu snědla až až. - Tak požádáme o pytlík pro pejska.
- Jenomže já nemám pejska. - Tak ho vyhodíme z mého štábního vozu.
Nechť se o něj francouzští vesničané poperou.
To bude legrace!
Už dojedli, Yvett, skoč tam s účtenkou.
Váš účet, herr Flick.
- Účet vyrovnám u sebe na gestapu. - Jistě, herr Flick.
- Přinesete mi ho tam vy. Sama. - Ano, herr Flick.
Samozřejmě nikdy nepřijdou. Připravena?
- Dle rozkazu, herr Flick. - Půjdeme tedy domů.
K Vám, nebo ke mně?
Vy půjdete k sobě a já zase k sobě.
Děkujeme, herr Flick.
Dobrou noc, herr Flick.
- Dobrou noc. - Dobrou noc.
Děvčatům velice sluší uniformy francouzských služebných.
Děkuji, Herr Flick. Jsou velmi oblíbené. Kdybyste někdy potřeboval jejich služby.
Děkuji, ale prach si utírám sám. Heil Hitler!
- Heil Hitler! - Heil Hitler!
- A pozdravujte Himlera! - A Goeblese.
A Goeblese!
Rychle zamkni. Vypaříme se zadním vchodem.
Čistý vzduch. Za mnou!
- Dej jim signál! - Jaký signál?
Dvakrát zahoukej jako sova.
Edith, jsem kavárník, ne přitroublý imitátor!
Tak dobře, udělám to sama.
Co to bylo za sovu?
Nejspíš taková, která toho ptáka nahoře neoslnila.
Možná cvrček.
Ani hnout!
Mám tady s sebou čtyři košíky.
To je sice fajn, ale spíš potřebujeme píchnout.
Pojďte se mnou.
Rozdej jim to!
- K čemu nám budou? - Budou vás krýt.
Ne, budete převlečeni za houbaře.
Kdyby vás zastavili cestou na pole, sbíráte houby pro restauraci.
Aha, to je dobrý převlek. Nejlepší kousky lezou ven v noci.
Dej jim zbraně!
Jsou nabité, ale nejsou natažené.
Nač potřebujeme zbraně? Houby se budou bránit?
Jestli Němci zjistí, že pomáháte britským letcům,
- musíte se prostřílet. - Kde jsou ti dva letci?
bezpečně schováni. Za mnou!
Henriette.
Děkuji, že jsem Vás směla vyprovodit, herr Flick.
Akorát jsem to stihl.
Co nevidět začne pršet, zmoknou mi vlasy.
Stoupněte si pod krempu mého širokého gestapáckého klobouku.
Když už jsme tady, smím Vás políbit?
No dobře ...
Pomazlit, ale rychle!
Líbat Vás, když kolem zuří živly ...
je tak vzrušující!
Ovšem.
- Vždyť zmokneme! - Padavko!
Za mnou. Dovnitř!
- Co Vy tady zas děláte? - To jsem já LeClerk.
Jsem jen přestrojený za prostinkou dojičku.
Vypadal jste stejně i jako prostinký čeledín.
Taková už je válka pane, nemáme dostatek lidí.
- Kde jsou ti letci? - Odvedu Vás k nim.
Tohle je Nadja,
tohle Claudetta,
tady Sophie,
Brigitta
a tohle poručík Fairfax!
Hello!
- To snad ne! Co to tam dělá? - Čeká na podojení.
- Kde je Carsters? - Tady, já mám na starosti mlékárnu.
Není to vemeno trochu malé?
A já kam se poděly rukavice na nádobí!
Že se ptám, co tady všichni děláme?
Letadlo má přiletět za deset minut. Přistane na druhém konci lesa za cestou.
Ale cestu hlídají Němci.
Narazíme-li na ně, nebudou podezírat šest houbařů a malé stádo krav.
Snažíte se mi namluvit, že Němcům nebude divná tahle kráva?
Ne, když bude zamíchána mezi ostatní. Pane LeClerku je čas.
- Vyvedete s hospodářem krávy. - Hned to bude.
- Co se děje? - Houby tu vidím.
- Tak jdi za nosem. - Co bude teď?
- Cestou na pole budeme sbírat houby. - A kudy se jde na pole?
Jděte za krávami!
Koukejte, Edith, už jsem jednu houbičku našla.
Tahle je smrtelně jedovatá.
- Fairfaxi! - Co je?
Do něčeho jsem šlápl.
Tak v tomhle nejedu.
Translated by McJohn@email.cz