Halló, halló!
Je možné, že se divíte, proč se skrývám ve svém kurníku.
Důvod je nepravděpodobný, ale prostý.
Skrývám se před panem Alphonsem,
stárnoucím funebrákem, který mě vyzval na souboj.
Drž zobák, nebo ti oškubu peří!
Je nešťastný, protože Edith si chce vzít mě a ne jeho.
A já jsem nešťastný, protože jsem s ní byl už jednou ženatý.
Taky mě popravili Němci, měl jsem pohřeb
a vrátil jsem se jako své dvojče. A teď se musím schovávat v kurníku.
Jeho sekundanti mě hledají, aby se mnou domluvili detaily souboje.
- Zatím to jde. - René?
Proboha!
René?
René, to jsem já, Yvette. Můžeš se klidně ukázat.
Co se zase děje?
Sekundanti pana Alphonse přišli do kavárny a zase odešli.
Díky bohu.
Doufejme, že už je víckrát neuvidíme. Jak ses jich vlastně zbavila?
Já nijak, to poručík Gruber. Přijal je tvým jménem.
Proč musí lidi věčně věků strkat nosy do mých záležitostí?
René, ale on chtěl bránit tvoji pověst. Říká se o tobě, že máš teď plný kalhoty.
Tak to je docela možný.
Už proto, že jsem celou noc proseděl na půl tuctu vajec!
Tak pojď.
Prosím, pánové, pijte na náš účet. Nikdy Vám nezapomenu,
jak jste bránili čest mého příštího manžela,
který utekl okýnkem ve špajzu, protože má odvahy jako křeček.
Věřím, že by tak zbaběle neutekl.
- Jistě nám to vysvětlí. - No to by měl!
Hned Vám to vysvětlím, plukovníku.
Loupal jsem v kuchyni právě brambory a zahlédl jsem oknem zajíce
a popadl jsem smeták a chtěl jsem Vám ho chytit k večeři.
- Přišel jsem o něco? - Propásl si sekundanty,
kteří tě přišli vyzvat, aby ses bil o mou čest!
Jaká smůla!
To by teda bylo! To bych si nenechal ujít.
Nic není ztraceno, René. Poručík Gruber přijal tu výzvu za tebe.
- Poručík se s ním bude bít? - Ne!
Ne,
ale jako jeden z Vašich blízkych přátel jsem souhlasil, že budu sekundantem.
Poručík má o soubojích velké vědomosti. Studoval v Heidelbergu.
Jo, Heidelberg ... Tam se řežou o čest věčně.
Ve skutečnosti, navzdory oblíbeným pověstem o Heidelbergu,
- boj o něčí čest není vůbec povinný. - Můžete se vzdát!
Ale vím o pravidlech dost, abych Vás v tom nenechal.
To je od Vás milé, poručíku, ale nehodlám si hrát na Errola Flynna.
- Ponížíš mě před všemi přáteli! - A jak by se to dozvěděli?
Od rána sedím na telefonu. Celá vesnice tam přijde!
Kdybych přesvědčila pana Alphonse, aby to přehodil z úsvitu na poledne,
mohla jsem nabízet občerstvení a vydělat spoustu peněz.
Edith, můj život je v sázce a ty tady vykládáš o občerstvení!
Ale no tak, odmítl jsem Vaším jménem použít kordy a vybral jsem pistole.
Ten by dal přednost souboji v háčkování!
Půjdu a řeknu mu, že se necháváte poroučet.
A domluvím s ním čas a místo.
- Jižní Amerika, přespříští Vánoce? - Ne! Zítra za úsvitu!
Les bude mlžný a romantický a já se obléknu dramaticky do černé.
Černý kabát, černé šaty, černý šátek, černé rukavice a černý klobouk.
Ty mi nedáváš moc velké šance, že ne?
Výborně, tak uvidíme! Heil Hitler.
A nemějte strach René, budu Vám na blízku!
Musím si koupit černý klobouk a hedvábný závoj!
- René, neodcházej, máme si o čem povídat. - Copak je na to čas?
Hansi, René má pro nás dost velkou cenu, než aby zemřel v souboji.
Ve sklepě má v salámu náš obraz.
- A zásobuje nás děvčaty. - Jistě! Takže mám plán.
René, ráno uspořádáme bojové manévry.
Nenápadně, v oblasti souboje, se objeví naše kulomety, obrněná auta,
vojáci a těsně před začátkem souboje začneme do všeho pálit.
A ten funebrák se nešťastnou náhodou připlete do cesty.
My se omluvíme a bude ticho po pěšině, protože je to jenom Francouz.
Nemohli byste ho jen lehce poranit?
S dvanáctikilovým granátem to není tak snadné.
Hned mi ho sem pošlete!
- Něco vážného, herr Flick? - Došel mi telegram.
Přečíst si ho mám sám. Budeme pokračovat v této hře.
Teď je řada na Vás.
Hlavně nehoďte pětku, ať neskončíte v mém hotelu na Wilhelmstrasse.
Ah, sedm!
Dost! Tohle není Váš žeton, to je moje auto!
Vy jste ty okované boty!
- Raz, dva, tři, čtyři, pět šest, sedm. - Vezměte si kartu.
Co tam stojí?
Dostala jsem ránu gumovým pendrekem a třikrát nehraji.
Jaká smůla!
Šest!
Jdi přímo do Hitlerova bunkru, vyhýbej se startu
a neber si dvě stě marek ... Vstupte!
Co si přejete, von Smallhausene?
Telegram, herr Flick!
Odejděte!
- Špatné zprávy, herr Flick? - To je od mého kmotra.
Himmlera?
Experti složili rozbombardovaný salám. Po obraze ani stopy.
Adolf byl u večeře nepřítomný duchem.
Nesmál se mým vtipům. Zatkni autora telegramu!
- Tvůj strejda Heinrich. - Zatknout plukovníka?
- Strašlivé! - Helgo, copak o tom víte?
- Já nic, herr Flick. - Vy lžete!
Odpovězte na mé otázky! Sedněte!
Kdo naložil salám do vlaku?
- To já, herr Flick. - Kdo Vám dal ten salám?
- Plukovník. - Byl obraz uvnitř toho salámu?
To bych nepoznala, herr Flick, musela bych mu ukousnout špičku.
- Proč jste to neudělala? - Mám poslat Hitlerovi nakousnutý salám?
To je pravda, uvažovala jste správně.
Tím pádem je jasné, že salám obsahující obraz,
který jsem dal plukovníkovi, což byl padělek, který měl za originál,
nedorazil do Berlína, nýbrž ho dotyčný nahradil normálním salámem.
Salám obsahující obraz si ponechal, aby ho potom prodal po válce.
Což se mu nepovede, protože je to přece padělek,
neboť originál je v gestapáckém salámu,
který visí s podobnými v Reného kuchyni. Opravte mě, jestli se pletu!
Ani omylem, herr Flick.
Je jasné, co bude následovat. Zatkneme plukovníka a kapitána zároveň!
Mám jít s Vámi?
Mohla byste se ocitnout v pokušení varovat je z falešné loajality.
Radši zůstanete zde!
Co to je, herr Flick?
To abyste si nemohla zatelefonovat.
Do večera budu zpátky.
Nechcete se zdržet na večeři?
- Jak bych mohla odmítnout? - Je to rande!
René.
- Oh, Marie ... - Proč jsi mě nechal tak dlouho čekat?
Volal jsem tomu funebrákovi, jestli bychom se nemohli dohodnout.
- Co řekl? - Nabídl mi pohřeb s velkou slevou.
René!
René?
Rozdrť mé rty svými rty.
Dělej se mnou všechno to, co mě dohání k šílenství touhy.
Marie, jsme jenom v téhle díře pod schody.
René!
René?
Co děláš v té komoře s Marií?
Ty ženská pitomá!
To snad je úplně jasný, co tady dělám s Marií!
Sama nemáš ráda, když péruju personál před zákazníky!
Já sem ji tady chtěl jenom napomenout.
Až tě příště host zavolá, tak sebou hodíš!
- Ano, René. - A říkám ti to tu naposled!
To bych řekla.
"A copak ty jsi asi dělal za války, dědečku?"
"Přišíval jsem dámské hedvábné kalhotky
na roztrhaný balón, aby britští letci mohli utéct."
To s tím balónem ještě nejste hotovi?
Podnik se mi za chvíli zaplní a bude to tady samý Němec!
Ani hnout!
Teď mě dobře poslouchej, nebudu to víckrát opakovat!
Ten koš upletli pleticháři pletači z Platerue.
Promiň, nemám tu šifrovací knížku, co to má znamenat?
Přesně co jsem řekla.
- Koš lze okamžitě přivázat k balónu. - To je dobře!
- René, zákazníci! - Sakra ...
Heleďte, do deseti minut musíte odtud zmizet!
Michelle, v tom balónu jsme nestačili opravit všechny díry.
Myslím, že by to zachránily ještě jedny kalhotky.
Já se vzdám svých posledních ... pro Francii!
Sundej si je za závěsem! Mezi námi je mužský.
Ne, nebojte se, nic se neděje. Já už takových kalhotek viděl ...
To ale muselo být hodně dávno.
Ne, zrovna před chvílí, když mi upadla jehla.
Doufáme, že se začne kolem sedmé, ale nejlepší bude, když přijdete dřív.
Čekáme nával.
A budeme při tom podávat kávu, dorty a chlebíčky.
To v každém případě.
Řekni jim, že doufáme ve výhru domácích.
Ano, tak se uvidíme.
Oh, tolik přátel!
- Oh, René! - Oh, Yvette!
Jak tě obdivuji, jsi jako kámen!
Vím, že to u muže oceňuješ.
- Já se tak bojím. - Proč?
Že prý je monsieur Alphonse výtečný střelec.
Při jedné soutěži jeho kulky trefily střed karty z dvaceti kroků!
To je výkon!
Aby si pak neotevřel pohřební ústav!
Normálně bych ti řekl, že se znepokojuji,
ale mám tajnou dohodu s plukovníkem.
V době toho souboje bude náhodou na cvičení s tanky, kulomety a tak dále.
Slíbil mi, že si funebráka vezme na starost.
A nemohl by se také postarat o tvou starou?
Možná bych o tom měl uvažovat. Ale to bych moc pokoušel štěstí.
A když jsme u toho pokušení štěstí ...
To je ten anglicky pitomec, co si myslí, že umí naší řeč!
- Bodrý den, hřeju. - Musel slyšet o tom souboji.
Ty samodruhý? Já bych mrvil k tobě.
- Mrvil? - Myslí mluvit.
Já tu být samodruhý. Ale ty padej!
Anglický leteci už ve kráva nejsou více.
- Dobrý. A kde tedy jsou? - Já je zavorám!
Pojďete, kruci.
Nemyslete si, že Vám tohle projde!
Ty dva blbce nemůžete vydávat za francouzské policisty!
Jen se nehojte, já dal jim francozský rychloklus.
Je cťou posnat tvůj ržeč.
Rží potěšuju se, pane.
Sakra, Němci! Rychle do komory!
Strážníku, jestli chcete prohledat mou restauraci, já nemám co skrývat.
Začněte třeba komorou. Postarej se o ty nácky!
Dobře poslouchejte. Balón je připraven.
Odneseme ho a schováme ve staré rozpadlé stodole pět kilometrů severně od města.
Až bude vát příznivý vítr, odešleme zprávu.
Ty, René, odvedeš letce k té stodole, odkud vzlétnou na cestu domů.
Já ti to vážně nechci nějak kazit, ale ráno mě čeká ten souboj, jak víš.
- A co když to nepřežiju? - Pak je odvede monsieur LeClerk.
Musím teď za železářem. Vyrábí zvláštní lampu,
která nám ohřeje vzduch do toho balónu.
- René, byl tady herr Flick! - Herr Flick z Gestapa?
- Pryč, my teď sprchnout tudy k voknem! - Ne, určitě nasedá do auta uvidí vás.
A co chtěl? Snad neviděl tyhle dva převlečený za policajty?
Ne, hledal plukovníka a odjel na jejich velitelství.
- Nechtěl si zkontrolovat salám? - Ne.
Zrušil rezervaci, objednal si dvě porce hovězího ragú a ty si vzal s sebou.
To znamená, že dneska povečeří s Helgou v klidu žaláře.
Edith! Edith! Proč mě necháváš tak dlouho samotnou?
Omlouvám se mammá, ale zkoušela jsem si nový klobouk, co si vezmu na souboj.
Ten souboj ... Pojď, Edith, sedni.
Přemýšlela jsem o tom. Chtěla bych se tam dostat brzy
a chci zabrat hned první řadu. Ta historie se pořád opakuje!
Muži se o mě bili, jak víš, za mého mládí.
Milovali mě tuhle dva tramvajáci najednou.
A bili se o tebe pistolemi nebo kordy?
Tramvajemi!
Budu to mít před očima až do smrti. Rozjeli se zuřivě proti sobě.
Blíží se plnou parou. Přitom zvoní a křičí:
- "Ukončete nástup!" - A jak to dopadlo?
Vypnuli jim proud.
Tak jsem utekla s třetím, který byl revizor.
Herr Flick, nemohl byste mi uvolnit i druhou ruku?
Je velice obtížné honit hrášek jenom vidličkou.
To je mi líto, Helgo. Nemůžu riskovat, že mi uniknete
a ze své falešné loajality zpravíte plukovníka.
- Pořád Vám říkám, že nevím kde je! - Nevěřím Vám, Helgo.
A jestli nebudete mluvit, nedostanete žádný puding!
Bohužel, je to roláda se zavařeninkou!
Jste bezohledný muž, herr Flick!
Vstupte!
Už jsme objevili plukovníka s kapitánem, herr Flick.
- Oba jsou na manévrech. - Dobře! Odejděte!
Rychleji!
Jakmile se zítra rozední, zatkneme je! No a prozatím zůstaneme tady.
Jestli mi nedůvěřujete, herr Flick, jak spolu budeme žít po válce?
Budu Vás vodit na krásné procházky na krátkém vodítku.
Připadám si s Vámi jako ... divoké zvíře!
Nápodobně!
René, vzbuď se!
- Nech mě ještě spát. - Vzbuď se!
Už je pět hodin!
Snad nechceš přijít pozdě na ten souboj?
Ale Edith, ten souboj bude až v sedm.
Já vím, ale musím se obléct, nalíčit a vyžehlit ti košili.
Nepůjdeš do lesa jak starej mládenec.
Když si pomyslím, že muži jsou ochotni pro mě umírat ...
To je neuvěřitelné, co říkáte?
- Jdi se podívat, kdo to tam tluče. - Kdo to může být tak časně?
- Třeba si chce někdo koupit vstupenky! - Ty prodáváš vstupenky?
Jenom do první řady.
René, to je poručík Gruber.
- Dobré ráno, René. - Dobré ráno.
Přinesl jsem Vám kalhoty. Žehlil je sám můj sluha.
Jak milé, poručíku. Vy snad myslíte na všechno.
Také jsem je nechal rozšířit. To je teď v módě.
- Chcete si je hned vyzkoušet? - Tady ne, před těmi děvčaty ...
Tak děvčata odejdou. Do postele slečny! Šup, šup!
Zůstane to mezi námi muži.
Nestyďte se a klidně přijďte dolů, kdybyste potřebovaly sklenici vody
nebo nějaké cigarety nebo když na Vás zazvoním.
René, já ...
Já doufám, že ta záležitost dopadne uspokojivě.
To já taky!
Já ...
Já nevím, jak Vám to mám vysvětlit, René.
Já jsem Vás vždycky obdivoval, ale zrovna v tomto okamžiku
nedokážu vyjádřit slovy své pocity.
Jen si to radši zkoušejte, určitě Vás nějaké napadnou.
Rád bych, abyste si ode mě vzal tento medailonek pro štěstí.
Já v tomhle smyslu uvažoval důkladněji.
René dejte na mě, nenasazujte si to.
Tohle při průstřelu jenom zploští kulku a bude tam daleko větší díra.
Co to, že jste vyšňořený jako nějaky strašák do zelí?
To jsem já, LeClerk.
- Mám být Váš druhý sekundant. - A k čemu je tohle?
To budete po mém zastřelení uklízet les?
Mám vytřít podlahu, aby potom bylo kde tancovat.
Dobře, jsme tady první.
Podej mi mé kukátko. Nerada bych teď o něco přišla.
Vstupenky, prosím!
Já věděla, že se to zase jednou bude hodit.
Stát!
Monsieur Alphonse! Jak mu to sluší!
Madam!
A tohle musí být Vaše sestra!
- Moje matka. - Neuvěřitelné!
Taková mladá a tak temperamentní!
Vezměte si, ať dobře vidíte na tu střelbu.
Tamhle je.
Má s sebou oba sekundanty.
Ještě nemůžeme začít, nejsem připraven!
- A taky Gruber tady není. - Nebojte, šel pro lékárničku!
Doufejme, že se moc nezdrží. Ten uhlák mě nějak začíná škrtit.
To je jenom pro jistotu, zachrání Vás německá armáda.
To vědomí mi dodává odvahu!
- Kde přesně jsou? - Nejsou vidět, René.
Jsou zamaskováni, ale slyšel jsem je šustit v lese.
Oh, René!
Oh, jak ti to sluší!
Takhle jsem si tě představovala o naší svatební noci!
Promiň, to je držadlo od uhláku.
- Tamhle je Gruber. - Rychle, podej mi ten kabát!
Pánové, prosím o Vaši pozornost.
- Sbohem, René. - Buďte statečné,
mé drahé.
Než začneme, míní se snad někdo z Vás omluvit?
- No, možná jsem se unáhlil. - Ještě to tak!
Choval jste se jako prase, chcípnete jako prase!
- Jak si přejete, monsieur. - Vy jste muž z ocele, René.
Cože?
Pistole jsou tady. Volte.
Vyberte si, monsieur.
Začnete k sobě zády.
Na půl povel "Vpřed!" uděláte deset kroků.
Na můj povel "Stát!" budete stát.
Na můj povel "Obrat!" začnete střílet. Je to jasné?
- Naprosto. - Dobře, tak můžeme začít.
Napřed mé osobní loučení.
René ...
Jako Francouzi!
Monsieur Alphonse.
Děkuji monsieur,
ale skoro Vás neznám.
Sbohem, Edith!
Edith, teď mluvím s tebou! Hnedle mě zastřelí a tobě je to jedno!
Zrovna poslouchám nejnovější drby!
Pa, René!
Marie, Yvette! Sbohem!
Madam Lamontainová, sbohem!
- Kdo je madam Lamontainová? - Pánové, na svá místa!
Zády k sobě.
Omluvte mě na okamžik.
- Můj bože! - Špatné zprávy, poručíku?
Plukovník Von Strohm a kapitán Göring byli zatčeni Gestapem!
Manévry jsou zrušeny!
- To si gestapo může dovolit? - Rychle to vyšetřím.
- Velmi správně! - Hned po souboji.
Nemyslíte, že by to šlo hned? Tohle si můžeme odbýt kdykoliv!
- Tak co je s tím? - Zády k sobě!
- Kohoutek! - Natáhněte, monsieur.
Vpřed! Raz, dva, tři
čtyři, pět, šest, sedm, osm,
devět, deset. Stát!
Zbabělče!
Vrať se, co moje pověst?
Co moji zákazníci?
- Jen košili má roztrženou! - Je zraněný?
Ne, jenom jasně vidím, že má důlek v uhláku.
Translated by McJohn@email.cz