# Subtitles translated with gemini-2.0-flash #
Mm! Tahle pečená Aljaška je skvělá, Amy.
Jaké je tvé tajemství?
Jsem bisexuál.
Aha, ty myslíš ten dezert!
Trik je v tom, že nejdřív koupíš pravou Aljašku, pak—
Mami? Už je čas se pochlubit?
To si piš, broučku.
Ukaž Fryovi a Leele svou malbu,
aby ti ji mohli pochválit.
Koukejte!
To je máma a Ňouma.
Ó, to je nádherné.
Že jo?
Cože? Aha.
- Cože? - Skvěle jsi zachytil/a
maminčin neobvyklý účes,
a tátovu barvu na blití.
Tvary a barvy jsou to, s čím mám vždycky potíže.
Víš, já jsem vždycky chtěl být umělec a já—
To je moc zajímavé.
Pojďme se bavit o něčem jiném.
Nudím se.
Já se nudím víc.
A jo?
Já se nudím tak, že si chci dát pěstí do obličeje.
Já ti to udělám.
- Jen do toho. - Přinuť mě.
Ech, moc se nudím.
Nemáš tam třeba vestavěnou televizi nebo co?
Ne.
Ale slyšel jsi někdy o... AM rádiu?
A Švédsko vítězí!
Tady byl Don Cunningham s noční válečnou rekapitulací.
Nuuuda.
Patnáct, čtyři, 290, 5 036—
Co to je, čísla?
- Dva... - „Dva“?
Jsem si skoro jistý, že je to číslo!
Pomoc, pomoc, pomoc, pomoc, pomoc,
pomoc, pomoc, pomoc, pomoc, pomoc.
Rádio na mě mluví čísly!
Tisíc tři sta šedesát dva.
Třicet čtyři tisíc devět set šedesát devět...
Ale to je jen číselná stanice, Bendere.
Někteří lidé si myslí, že takhle špehové komunikují v kódu.
Ve skutečnosti je to skutečná věc. Najděte si to.
Vypni to, vypni to!
Nedotýkám se tvé antény.
Dvě stě devadesát.
Tak děkuju za krásný večer.
Člověče, ten hypersonický výtah je fakt rychlý.
Au.
Bendere, s rizikem osobní otázky,
ty se bojíš čísel?
Ne všech čísel.
Já-já miluju nulu a jedničku.
Ale dvojka? A ti ostatní?
Kde to všechno skončí?
Hele, koukej!
Obchod s uměleckými potřebami, otevřený 24 hodin.
Leelo, řekl jsem ti někdy, že jsem vždycky chtěl být umělec?
Ano, to je jedna z nejnovějších věcí, co jsi řekl.
No, nenechám se tím zastavit.
Lidi! Panenky!
Pamatujete si tu bolest, kterou jsem předpověděla Profesorovi
v posledních 10 letech jeho života?
No, objevili zázračný lék, díky kterému to bude 20!
Už jsem unavený z téhle fyzické existence.
Ta neustálá agónie.
Tohle škrábavé fyzické pyžamo.
Kdybych tak mohl žít ve světě čisté myšlenky a krásy.
Jasně, to by bylo super.
Nyní se přesouváme
k dnešnímu losování loterie.
Patnáct,
čtyři,
- 290...
dva,
1 362...
a 34 969.
To není regulérní míček!
Hele, nejsou to ta samá čísla,
která šla přes Benderovu anténu?
Chceš říct, že Benderova anténa je kouzelná?
Ech, to říkají ty robotky.
Magie je jedno přijatelné, ale hloupé vysvětlení.
Je možné, že někdo kóduje
nějaký druh zprávy v číslech loterie?
Hele Leelo! Pojď se podívat na moje obrazy.
Och... hm.
Ten obchod s uměleckými potřebami měl futuristickou technologii,
která opravdu odemkla mé tvůrčí schopnosti.
Říká se tomu „malování podle čísel“.
Panebože.
Jsou nádherné!
Opravdu jsi zůstal/a v řádcích.
Nejsou nádherné, Amy?
Och, jo, nádherné, jo.
O čem to tady mluvíte?
Fryovy obrazy jsou sračka.
Au!
Chci říct, ta bolest nohy mi ukazuje, jací jsou krásní, když to říkám.
Fryi, ty trdlo!
Co to děláš s těmi krásnými čísly?
Přemalováváš je, abys zobrazil nedokonalé fyzické objekty?
Schmeureka!
Ta divná čísla loterie zakódovala plány malování podle čísel
pro jakési zařízení.
A jakmile to vybarvíme, můžeme to postavit!
Postavit?
To je tvoje odpověď na všechno.
Pokaždé, když najdeme záhadný diagram,
chceš to postavit.
No, už mě nebaví věci stavět.
Krása je v abstraktní myšlence.
Všechno ostatní je okázalý přebytek.
No, když to nepostavíš ty, tak já ano.
Právě jsem řekl, že to nepostavím!
Půjdu přemýšlet o abstraktním konceptu krásy.
Kdybyste mě potřebovali, budu v koupelně.
Skvostné!
Modrá.
To je ale divná věcička.
Zajímalo by mě, jestli to není nějaká pokročilá vesmírná loď!
No, ještě nejsem úplně hotov.
Může se z toho vyklubat kotě.
To není kotě.
Krucinál. Půjdu namalovat kotě.
Buď ke mně upřímný, Zoidbergu.
Je tohle opravdu dobré?
Ano.
Někdy se obávám, že mým mechanickým kopiím děl jiných umělců chybí originalita.
Neříkej to, Fryi.
Velcí umělci nenechají špatnost,
aby jim stála v cestě za velikostí.
A Zoidberg dokáže...
Proč jsi tu poslední část zamumlal?
Protože jsem si nebyl tak jistý.
Dobrý den, dobrý den. Nesahejte.
Promiňte, robotí zabiják prochází.
Ale no tak!
Aha, tady jsi, herečko, matematičko,
autorko Danico McKellarová.
Mohla byste mi podepsat tuhle knihu?
Jistě.
Počkejte, já jsem tohle nenapsala.
To je moje autobiografie.
Ty jsi Bender?
Ten Bender?
Jsem váš velký fanoušek.
Ehm, ne,
to je vlastně jiný Bender.
Nejsi náhodou ten extrémní boogie boardista?
Jak vás od sebe lidé rozeznají?
Podle různých sériových čísel.
Proto jsem taky přišel.
Víte, já se bojím čísel.
Myslel jsem, že byste mi mohla pomoct,
protože píšete všechny ty knihy
o tom, jak mít sebedůvěru v matematice.
Ehm, jo. Ehm...
Znáte toho druhého Bendera?
Jako, mohla byste mě seznámit, nebo...
Hej, mohli bychom se minutu bavit o mně?
Já nevím.
Mohl bys koupit výtisk mé knihy?
Matematika by neměla být děsivá, Bendere.
Máš jenom iracionální strach z čísel.
A strach z iracionálních čísel!
Neboj se.
Pokud jsi aspoň z poloviny tak skvělý, jak říká obálka tvojí knihy—
Nejsem! Nikdo není!
No, doufejme, že to pomůže.
Ale pokud ne, peníze nevracíme. Další!
To je odpad.
Vzdávám to.
Přišel ti dopis, Fryi.
Tvoje práce byla přijata do celoměstské umělecké soutěže!
Proč mi čteš poštu, Hermesi?
Také si nepamatuji, že bych se nějaké umělecké soutěže účastnil.
Přihlásil jsem tě! Zoidberg.
Napadlo mě to, když jsem si obvazoval nohu.
A mou práci přijali?
Děkuji ti, Zoidbergu.
Dal jsi mi odvahu zkusit andulku.
Dámy a pánové,
a Zoidbergu,
po velkém úsilí a výdajích—
Výdajích?
Jsem dokončil záhadný stroj!
Jsem slepý!
Co to dělá?
Může to zabít alespoň jednoho člověka?
Možná.
Jediný způsob, jak to zjistit, je zapnout to.
Nula a jedna?
Žádný problém.
Vypadá to jako nějaká vesmírná díra.
To posoudím sám.
Skvostné!
Tak co je uvnitř?
Samý čísla!
Skoro všechny větší než jedna!
Dokončil jsem montáž novýho skleněnýho vokýnka.
Děkuju!
Pak ho smeteme z chodníku.
Chci vidět ty čísla!
- Oh! - Páni!
To jsou mí drazí přátelé, celá čísla.
Pojďte všichni, přes Mezeru Číselné říše.
To je to, o čem jsem vždycky snil.
Říše čisté teoretické krásy.
Ahoj!
Myslím, že jsem vás tu ještě neviděl.
Ne, jsme z fyzického světa.
Z fyzického světa?
Já myslel, že to je jen abstraktní koncept.
Rád vás poznávám.
Padesát pět, že?
Ále, nemusíte mi říkat 55.
Moje desítková reprezentace je pět desítek plus pět jedniček.
Ale můžete mi říkat pětkrát 11.
Nebo mi můžete říkat 9 plus 10 plus 11 plus 12 plus 13.
Nebo mi můžete říkat šest na druhou plus tři na druhou
plus tři na druhou plus jedna na druhou.
Ale nemusíte mi říkat 55!
Budu ti říkat 55.
Tak co, provedl bys nás?
Po čem?
Vždyť tu nic než čísla není.
Třeba bys nás mohl seznámit s nějakými zajímavějšími čísly.
Každý číslo je zajímavý!
Jinak by existovalo nejmenší nezajímavý číslo,
a to by ho učinilo zajímavým.
Tomu jsem úplně neporozuměl, ale ano,
každé číslo je stejně zajímavé.
Nebo stejně nezajímavé.
Nemám tě rád.
Nikdo tě nemá rád.
Kdo je ten jouda?
To je malá 3/7,
zlomkový dítě tří a sedmi.
A co 7/3?
To je taky jejich dítě?
Jejich nemanželské dítě.
Ehm, profesore? Promiňte, že kazím náladu,
ale můžeme už jít?
Je čas na výstavu umění.
Čas? Co je čas?
My čísla jsme věčná a neměnná.
Chceš říct, že nikdy nestárnete?
Nikdy nezestárnete, nezblbnete a nezapomenete
a nezblbnete a nezapomenete a nezblbnete a...
Jestli brzy neodejdeme, zmeškáme vyhlášení cen.
Už jsou skoro čtyři.
Co je skoro čtyři?
Tři?
Víš, jednička až dvanáctka, to jsou moji kámoši.
Nelíbí se mi tyhle rasistický karikatury.
Musíme jít!
Jo, běžte.
Ale já se rozhodl zůstat.
Já sem patřím,
do téhle říše holé krásy,
prosta nesnesitelné agónie fyzické existence.
- Ne, profesore! - Ne, to nesmíte!
Jste můj jediný žijící příbuzný.
Chtěl jsem, abys přišel na tu uměleckou soutěž, kdybych vyhrál.
Neboj se.
Nevyhraješ.
Bez něj to nebude ono.
Teda, mě nenapadá žádný skutečný rozdíl.
Jenom jsem měl pocit, že to někdo musí říct.
Ty jsi utekl?
To je matematicky nemožný!
Bylo to fajn, Bendere.
Seznámili jsme se s fajn padesátníkem.
Počkat, někdo chybí.
Jsi to ty, Amy?
Jsi to ty?
Ale ne. Profesor se rozhodl zůstat.
A vy jste ho nechali?
Ach, vy blázni!
Vy dva blázni milující čísla!
A tam je 52 faktoriál.
Ano, předtím jsme s ním hráli karty.
Mám podezření, že podváděl.
No, každé číslo tu v Číselné říši je.
Všechny je nakonec poznáte.
Vážně? Každé číslo?
Ano.
Celá čísla, zlomky.
Co ještě?
Ach, všelijaký harampádí.
E, pí, i.
Nemluv tak!
My nevěříme v imaginární jedničku.
Kromě některých těch... víc zapadlých čísel.
- Jo, jasně. - Amen.
Hele, ty jsi číslo, že jo?
Říkal jsem si,
v mém světě nevíme, zda všechna sudá čísla
jsou součtem dvou prvočísel.
Víte to vy?
Samozřejmě, že jsou.
Ano!
Ale jak to dokážete?
Proč bych to měl dokazovat?
Co by to dokázalo?
No, pokud má matematika smysl, a nejsem si jistý, jestli má,
není to proto, abychom získali pochopení?
„Pochopení“?
Nechápu.
Víš, že existuje spousta pravdivých věcí, které se nedají dokázat.
Ano, ale vím to, protože to dokázal Gödel.
Když se vaše čísla nestarají o důkazy, co děláte celý den?
Sedíte a reprezentujete množství věcí?
Já ani nevím, co jsou věci.
Víš... věci!
Věci jsou věci, které používáme matematiku k popisu,
jak se planety pohybují, různé délky drátu,
kolik hvězd dát filmu s Keanu Reevesem.
Jo.
Používáte čísla?
Co jsme, vaši služebníci?
No, asi ano.
Služebníci?
Jak se opovažuješ.
Všechna čísla jsou si rovna!
10 538!
Jo, co je teď?
Vydělte ho nulou!
Ne! To není dovoleno!
No, zkusme to a uvidíme, co se stane.
Pomoc! 9-1-1!
Promiňte, špatné číslo.
Ne, přestaňte!
Jsem příliš mladý na to, abych byl vynulován.
Pokud jsi mladý, pak jsem dělitelný sedmi.
Dostaň se tam!
Osoba!
Ach, díky Bohu.
Musíte mít mou zprávu s plánem portálu obdrženu.
Máš pravdu.
Kdo jsi?
Jmenuji se Georg Cantor.
Georg Cantor?
Objevitel hierarchie nekonečen?
Ja, ja. Objevil jsem spoustu věcí.
Přijali jsme vaše číselné vysílání,
ale jak jste byli schopni postavit vysílač
v zemi čisté abstrakce?
Naštěstí jsem měl s sebou tužky a papír.
Potřeboval jsem pouze dokázat, že vysílač může existovat.
A pak ho postavit z tužek a papíru.
Ale dost o mně, Georgi Cantore.
Musíme se dostat daleko od této nuly.
Přinesli jste s sebou libovolně velké kladné číslo?
Promiňte, ne, balil jsem nalehko.
Ach, ja. Jasnější jsem měl být v meiner zprávě.
Nevím, který z nás je hloupější profesor.
Ty.
Ale to můžeme prozkoumat později.
Musíme pro pomoc rádio.
Já to udělám.
Ale ty neznáš správná čísla!
Znám nulu a jedničku.
To je vše, co opravdu potřebuješ.
Nebojím se žádných čísel.
Nebojím se ničeho.
Počkejte chvíli.
To je Morseova abeceda.
Naučil jsem se to v táboře.
P... R... O...
Prostitutka?
Počkat, F?
Proftitutka?
E... S... S... Oh, samozřejmě!
Professtitutka!
Ne, počkat. O... R...
Profesor!
Musí něco potřebovat. Ale co?
H... E... L...
Potřebuje helium.
Ne, pomoc!
Potřebuje pomoc v Numberlandu!
Oh, ale jsem sám a jsem největší zbabělec na světě.
Potřebuji morální podporu.
Co říkala Danica McKellar?
Jsi největší zbabělec na světě, Bendere.
Pouze ve tvém případě,
bych ti radil, abys zůstal zatraceně daleko od matematiky.
Díky, Danico.
Už nikdy nebudu čelit svým obavám.
Sbohem, odvaho!
Čísla! Bezvýznamná čísla!
Hej!
Ty jsou fakt dobrý.
Chci říct, to bych si pověsil do svýho druhýho nejlepšího sídla.
A tam je ten můj na stejný zdi.
Myslíš, že by to mohlo vyhrát cenu?
Možná.
Ale už jen ta účast je ta nejlepší cena ze všech.
Páni, lepší než ta za výhru?
Prosím o pozornost.
Jsem Art Judge,
umělecký porotce. A tohle...
...jsou porotci s normálními jmény.
Jsem hrdý, že mohu představit ceny v letošní
Dobročinné umělecké soutěži „Přátelé se zvířátky v ZOO“.
Třetí místo získává...
„Vykoupený Ikarus“ od Polly Madisonové.
Bůů!
Druhé místo...
„Žlutá květina“, od skutečně dobrého, hodného chlapce,
Philipa J. Frye.
Gratuluji.
A kde máte mazlíčka?
Ach, já nesmím mít mazlíčky.
Vždycky umřou.
Jsem na seznamu „Zákaz adopce“ od Spolku pro ochranu zvířat.
Myslím zvíře, které to namalovalo.
Zvíře? Já jsem to namaloval.
Ale tato soutěž je pro obrazy od zvířat.
Je?
Zlobivý Fry, zlobivý!
Ach, to se musíš cítit hrozně.
Druhé místo.
Vyhrál jsem druhé místo!
Jo, v soutěži pro zvířata.
A porazil jsem je všechny.
No, kromě Vincenta Van Kozy.
- Ah! - Lidé!
Bender dorazil, aby nás zachránil.
Bendere, Cantore.
Cantore, Bendere.
Ein metall mensch?
Tohle je ta nejúžasnější věc, kterou jsem kdy viděl!
Jo, počkej, až uvidíš můj zadek!
Obžalovaní jsou obviněni
z hypotézy s úmyslem dokázat
a přispívání k delikvenci zlomku.
Cantor mě k tomu donutil!
Jsou tu všechna čísla?
Pak ať začne proces.
Jsi plný dvojky, Číslo 1!
Spousta čísel tu není.
Ja, vy jste celá čísla a zlomky jsou jenom...
Kacířství!
Je nás nekonečně mnoho.
Takže tu musíme být všichni.
Falsch!
Klid! Klid!
Poslouchej, já ti to dokážu.
O tom pochybuji.
Ale pokud můžeš, osvobodíme tě.
- Opravdu? - Možná.
To stačí.
Pro začátek si napíšu všechny tvé dětské zlomky, jako je tento.
Jedna polovina, pak 1/3 und 2/3, pak 1/4, 2/4 und 3/4 und sofort.
Und vedle každého, jeho desetinný rozvoj.
Ale poté, co vypíšeme každé dítě,
musí existovat jiné, které není v seznamu.
O čem to mluvíš, Cantore?
Pro toto nové dítě,
změním první číslici prvního dítěte,
pak změním druhou číslici druhého dítěte,
třetí číslici třetího dítěte, und so on.
Nyní se podívejte na toto nové číslo.
Je to zrůda!
Myslíš si to jen proto, že to není žádné z tvých dětí!
Liší se od prvního dítěte při první číslici,
a od druhého dítěte při druhé číslici.
A tímto způsobem se musí lišit od každého dítěte zde!
Proto není v Číselnici,
takže jsi neúplný!
Rouhání!
Počkejte, nech mě se na to podívat znovu?
Víš, že existují snadnější způsoby, jak to dokázat.
Samozřejmě, že vím.
Jsem Georg Cantor.
Nekonečna za nekonečnem? Prima.
Bereš mi dech, ale i tak,
rouhání!
Chyťte je, Googlu.
Ustúpte, kolegové milovníci matematiky,
a sledujte, jak rozbíjím Googola, přímo mezi O.
Už se skoro vracíme do reality.
Oh, to se ti bude líbit, Cantore.
Našli jsme tolik dalších aplikací pro matematiku.
Jako počítačové stroje?
Und tento otravný metall mensch?
Skutečně.
Matematika je základem všeho, co existuje.
To na ní miluji.
Ne já, pane profesore.
Co miluji, je čisté, abstraktní porozumění.
Pro mě i tento svět je příliš skutečný.
Uvidíme se později.
Jsem rád, že jsi zpátky, profesore.
Mně je to vlastně jedno,
ale měl jsem pocit, že by to měl někdo říct.
Mně je to taky jedno.
Ale mám pocit, že bych měl poděkovat, Hermesi.
Profesore, pojďte se podívat, na čem Fry pracuje.
Ano, ano. Co to teď maluješ?
Další štěně druhé nebo třetí třídy?
Ne, to je omalovánka, kterou ničím jen pro tebe.
Vidíte? Jenom čísla.
Nevím, co je krásnější,
jestli ta myšlenka, nebo ta věc.
Nádherné.