Použijte bezplatný kód JOINNOW na stránce www.playships.eu
Annie, J.P. J.P.
- Půjdu si vzít kávu. Chceš taky? - Měl jsem v letadle.
Promiňte, mohu?
Studenti mohou všechno.
- Studené období. - Promiňte, co?
Jen jsem říkal, že se ochlazuje.
Bille.
- Jak se máš? Vítej. - Děkuji.
Jak se má rodina?
Odkdy se o něco takového zajímáš?
Snažím se projevovat zájem.
- Chceš se na to vrhnout? - Jo. Tady ho máme.
Doktorko Wendy Carrová, můj partner Holden Ford.
- Doktorko Carrová. - Agente Forde. Hodně jsem o vás četla.
- O mně? - Vaše poznámky.
Děkuji.
Pojďme do mé kanceláře.
Jsem ráda, že nám to vyšlo.
Když jste mi poslal poznámky ze setkání z Kemperem,
byla jsem zaseknutá v práci na své nové knize.
- O čem je? - O zločincích z úřednického prostředí,
o mužích podobných Edmundu Kemperovi.
Jak jsou muži, které studujete, podobní Edmundu Kemperovi?
Zaprvé, všichni jsou to psychopati.
Studovala jsem průkopníky v průmyslu:
Společnosti IBM, MGM, Ford, Exxon, na co pomyslíte.
A jistě, tito muži mají ženy, děti, psy, zlaté rybky,
ale ne proto, že přestali být psychopati,
ale protože mají prostě rozdílné sklony.
Ale myslíte, že mají stejné základní charakteristiky osobnosti?
Kemper projevuje absolutní nedostatek lítosti,
nedostatek vnitřní emocionální struktury,
není schopen se vcítit do pocitů ostatních.
- To jste viděla v mých poznámkách? - Bylo by lepší,
kdybyste zaznamenával a přepisoval vaše rozhovory doslovně, ale jo.
I když je váš projekt zatím v počátcích,
zdá se být skvělým nástupcem „Masky zdravého rozumu“,
což je, jak jistě víte, docela kompliment.
Zopakujete to? Maska...
Takže vy si nemyslíte, že vyslýchání těchto vrahů je bláznovství?
Pravý opak.
Tedy, je to bláznovství ve stejném ohledu, jako každá převratná myšlenka.
- Ale ne. - Páni. Dobře.
To jsem si oddechl.
Takovéto zpětné vazby se nám zatím ještě nedostalo.
Vlastně je to jediná zpětná vazba, kterou jsme dostali.
Tito muži tam jen sedí, zavření.
A my se nesmíme zdráhat vidět dalekosáhlé hodnoty jejich poznatků.
Dalekosáhlé ve vymáhání práva?
V behaviorální vědě, včasném odhalení, kriminologii, na co pomyslíte.
Ano, ano. To jsem celou tu dobu říkal.
- Opravdu? - Musíte to postavit na více formální základ.
Bude stát mnoho času a energie, rozšířit to na
větší projekt s konkrétně definovanými dotazy.
O jejich rodinné historii, proč si mysleli, že to udělali,
kdy byli během vražd vzrušení, takové věci.
- Potom sestavit, porovnat a publikovat. - Publikovat?
Nemůžete svá zjištění sdílet jen v rámci FBI.
- Mohli byste z toho udělat knihu. - Knihu?
Moc si vážíme vaší důvěry,
ale neměli jsme ani dovoleno poslat ty poznámky vám.
- Nemůžeme to publikovat. - Proč ne?
Nadřízený nám k tomu poskytl jen víkendy a kancelář v suterénu.
Stále máme studenty. Musíme se naplno věnovat vyučování. Nemůžeme všeho nechat...
Vyučování?
Cestujeme po Státech a učíme poldy techniky FBI.
Máme dnes odpoledne schůzku s Benjaminem Millerem v Bridgewater.
Vyučování v terénu nám dává svobodu sebrat se a vyslýchat tyto lidi.
Můžeme jít kousek po kousku. Kemper a Miller, na tom stavět.
Na studii pracovat ve volném čase, jak jste říkala.
Neuvědomila jsem si, že je to až tak neoficiální.
Můžeme to udělat oficiálně. Jednoduše. A potom kniha.
- Nástupce Masky... - Jen jsem chtěl další pár očí,
aby se podíval, jestli je to celé přínosné z akademického hlediska.
Ukázali jste poznámky o Kemperovi vašemu nadřízenému?
- Ne. - Mohl by policejní jednotky vzdělávat někdo jiný?
- Každý, není to tak těžké. - To není pravda a ani o to nejde.
Shepard ani nechce, abychom o tom mluvili.
Vážně myslíš, že kývne na plnohodnotnou akademickou studii?
Nebo dokonce knihu?
Myslíte, že pro lidi mimo vymáhací orgány budou tyto věci zajímavé?
Představte si, co je potřeba k tomu umlátit někoho k smrti.
Touha po kontrole,
pocit vzrušení,
rozhodnutí znásilnit uřezanou hlavu vaší oběti?
Takto znesvětit mrtvolu?
Jak to chcete pochopit z pouhé policejní zprávy?
Víte, proč mi trvalo skoro deset let vydat mou knihu?
Protože narcisté nechodí k doktorovi.
Psychopati jsou přesvědčeni, že je s nimi všechno v pořádku.
Takže tyhle lidi prakticky nelze studovat, přesto jste našli způsob, jak je studovat
v téměř dokonalých laboratorních podmínkách.
Díky tomu jde o projekt s takovým potenciálem a možným přesahem.
Ne, že bych nesouhlasil. S Holdenem jsem strávil dostatek času,
abych věděl, co znamená ten jeho šílený výraz.
Jen se obávám, že to není proveditelné v rámci byrokracie FBI.
Máme víkendy. Máme večery po přednáškách,
přibližně hodinu před vyučováním. Nemusíme to říkat Shepardovi.
Výslech čtyřiceti mužů napříč Státy je práce na plný úvazek.
A pokudi chcete, aby to byla legitimní akademická studie,
potom mluvíme o čtyřech až pěti letech.
- A sběr dat, analýza dat... - Jasně.
No...
Je to škoda.
Za hodinu máme rozhovor s Millerem a je to kus cesty.
Víte, tohle je opravdu důležitá práce.
Pokud vás ji nenechá udělat váš šéf,
pak byste si měli promluvit s někým, kdo má tu svobodu a zdroje...
Prozatím to stačí.
Půjde to pomalu, ale my se ještě nevzdáváme.
Samozřejmě že ne...
Ale je dobré dostat nějaké povzbuzení, i když máme svázané ruce.
Děkujeme.
Bylo mi potěšením.
- Co když... - Nezačínej zase. - Jen říkám, že bychom mohli... - Holdene.
Podívej, taky jsem zklamaný.
Víš, že střílejí na dvorku ptáky, protože by mohli přenášet drogy z venku?
Vlastně nevím, jestli je to pravda. Řekla mi to jednou má přítelkyně.
- Randíš často s bývalými vězenkyněmi? - Ne.
Vlastně, Debbie je první holka, se kterou od střední skutečně randím.
- Skutečně randíš? - Jo.
Moje žena je jediná, kterou jsem si skutečně vzal.
Myslel jsem, že řekli ve tři. Na co čekáme?
Byl bys víc v klidu, kdybys kouřil.
Měl jsem si vzít magnetofon.
Agenti Tench a Ford?
Pánové. Jsem doktor Cale. Mluvili jsme spolu po telefonu.
Děkujeme, že to děláte, doktore. Víme, že je to poněkud neortodoxní.
Bohužel, Miller říká, že s vámi mluvit nebude.
Řekli jsme mu to v předstihu a on souhlasil,
ale teď pro vás nemůžeme nic udělat.
- Zítra by měl mít lepší náladu. - Zítra?
Někdy takový je.
Potřebuje si na chvíli oddechnout, než začne znovu komunikovat s lidmi.
Musíme mu občas nosit jídlo do cely, protože sám nevyjde.
Dnes večer odjíždíme. Nemůžeme přijít zítra.
Omlouvám se. Budete v Bostonu někdy jindy?
Možná. Děkujeme za váš čas, doktore. Vážíme si toho.
Samozřejmě.
To je naposled, kdy jsme něco oznámili dopředu.
Holdene?
Znáš ten pocit, kdy na něco přijdeš a ono ti to pak nedá spát?
- Kde jsi sehnal to žehlící prkno? - V tvém šatníku.
Nemůžu na to přestat myslet.
Doktorka Carrová říkala, že to může mít dalekosáhlé důsledky.
Proč jsi vzhůru? Kouřil jsi moji trávu?
Nemůžu na to přestat myslet. Je to tak vzrušující.
Dobře.
Jen mě nebuď, až se budeš vracet do postele.
Rissell je hodinu jízdy daleko,
takže tam ani nemusíme přednášet, abychom se k němu dostali.
Pak je tu... Vaughn Greenwood.
- Podřezávač tuláků? - Jo, je v Kalifornii.
Společně s Herbertem Mulinem.
Škrtič ze Cincinnati.
- Jak se jmenuje? - Posteal Laskey Jr.
Předpokládám, že je v Cincinnati?
- Jo. - Rád učím poldy ze středozápadu. Jsou vlídní.
Tak to tu máme Richarda Specka v Illinois.
- Skvěle, můžeme pročesat středozápad. - Gerard John Schaeffer.
Myslí, že jich zabil nejméně třicet. To je ale na Floridě.
Golfovému hřišti na Floridě se nedá říct ne.
Bill Tench.
- Ahoj, Bille. Tady Roy Carver. - Ahoj, Royi. Co pro tebe mohu udělat?
Musíme si promluvit. Došlo k dalšímu útoku.
Tentokrát smrtelné napadení.
- Chápu. - Můžete sem přijet?
Dobře. Ozvu se ti.
- Copak? - Carver. Další oběť.
Stejně stará jako Rosemary Gonzalesová, tentokrát ale mrtvá.
Bille, můj bože! Takže jsme měli pravdu.
Co se to s tebou děje? Někdo zabil starou dámu.
Můžeme znovu promluvit s Kemperem.
Měla psa? Prosím, řekni, že měla psa.
Většího psa. Podříznutý od ucha k uchu.
Amen.
Nejenom, že jsme tohle všechno předpověděli,
ale věříme, že se vrah rozjíždí a bude jich víc.
- Sekvenční vrah. - Sekvenční vrah?
Tak tomu říkáme, když jich zabije tři a více.
To je nová klasifikace? Sežeňte stenografku, aby to sepsala.
Jasná věc. Promluvím s Marge.
O tomhle jste mluvili s Kemperem?
Stručně jsme je seznámili s popisem. Musíme se ujistit, že ho přivedou.
- Přesně jak jsme předpověděli. - Děkuji, Holdene, poslouchal jsem.
- Musíme to udělat správně. - Souhlasím, teď už musíte.
Na co čekáte? Musíte stihnout letadlo.
Ano, pane.
Jmenovala se Laura Conwayová.
Bydlela půl míle daleko, prakticky přes ulici.
Stejný způsob a stejný čas,
kdy byla napadena Gonzalesová. Kolem půl desáté nebo v jedenáct.
- A co ten pes? - Jo, takový pes se musel bránit.
Váš útočník bude mít stopy po kousnutí.
Ten pes byl k ničemu. Vyslechli jsme pár dětí,
měli jsme i osmnáctiletého z našeho sousedství, ale měl alibi.
- O co šlo? - Je to kuchař.
Byl v práci do půlnoci. Jeho spolupracovníci se za něj zaručili.
Mluvil jste s jeho šéfem?
Jo, jeden z těch nových burgerových řetězců. Velká firma.
Jako McDonald's?
- Vlastně si to nepamatuji. - Budeme to muset promyslet.
Podívej se na toho psa.
Někdo se na něm pořádně vyřádil. Je skoro vykuchaný.
Tahle žena nebyla tak křehká jako paní Gonzalesová.
Ať už to udělal kdokoliv, nebylo ho snadné odstrašit.
- Starší. - A odhodlanější.
Nerozumím tomu sexuálnímu napadení.
- Proč ji jen osahat? Proč by ji neznásilnil? - Protože nechtěl.
Chtěl ji jen ponížit a dominovat.
- To je pošahaný bastard. - Předpokládám, že je mu třicetpět až čtyřicet.
Předpokládejme, že tyto ženy jsou ve věku jeho matky.
- Jde o matku. - Počkejte, čtyřicet? Slyšel jsem vás správně?
- Není to dítě. - Zaměřoval jsem se na náctileté.
Tentokrát nebyl tak divoký. Není to náctiletý.
Policie ze Sacramenta mě kritizovala za to, že otravuji školáky
a teď jste změnili názor?
Není to jednorázovka. Tohle není jen nějaký záchvat.
- Tenhle chlap si začíná být jistý. - Nejméně pozdní dvacátník.
Fyzicky zralý. Citově nevyzrálý. Sociálně nevyvinutý.
- Možná ještě žije u rodičů. - Možná narkotika.
Proto jí tak zbil. Nevěděl, kdy přestat.
- Myslíš? - Proč ne?
Ne pokud žije u rodičů. Třeba je ženatý.
- Nebo žijí odděleně. - Odděleně.
Chlapům z nešťastných manželství stačí málo.
Jsou útoční. Obzvláště, když jde o ženy.
- O tom nic nevím. - Máte štěstí.
Stále si myslíte, že je běloch? Ne Hispánec? Černoch?
Myslím, že Hispánci a černoši mají větší úctu k postarším ženám.
- Myslím, že je to chudá bílá nicka. - Podívejte, mluvili jsme i se staršími muži.
A tenhle je celkem zajímavý.
Jen si tak vyšel z ulice.
„Hej, co se stalo? Viděl to někdo?“ Pil.
Byl jedním z těch, co se rádi baví s policisty.
Měli bychom si s ním promluvit.
Jistě.
Mami.
Dobré ráno.
- Pamatujete si mě? - Jo, pamatuju si vás.
Mami!
Madam, jsem detektiv Roy Carver.
To jsou moji kolegové, Bill Tench a Holden Ford.
- Dobrý den. - Co potřebujete?
Vy jste Dwight, že?
- Co mu chcete? - Tito pánové jsou od FBI.
Co udělal tentokrát?
Koho jsi mi to přivedl do domu?
Můžeme dál?
FBI mi klepe na dveře.
Taky bych mohla být mrtvá za všechno to trápení.
Zabijte mě hned a ukončete moje trápení.
Je to pomalá smrt.
Je můj jediný syn. Taky bych mohla vkráčet na dálnici,
strčit hlavu pod náklaďák a ušetřit si trápení.
Chtěli bychom se Dwighta zeptat na pár otázek.
Ty jsou vaše, Dwighte?
Člověk by čekal, že už bude ode mě pryč. Posune se, ale ne.
- Spíte na gauči? - Pokud není tak opilý, aby tam nevylezl.
Mohli bychom si promluvit venku, Dwighte. Zakouřit si.
Vezměte si ho.
Jen mi dejte chvíli pokoj.
Cigaretu?
Milá dáma.
Skutečně mateřská.
Máte hodně přátel, Dwighte?
A vy?
V domě jsem viděl psí misku, ale žádného psa.
Máte přítelkyni?
To musí být těžké brát dívku do domu
se starou dámou, co vás neustále kontroluje.
- Ne. - Ne?
Není to těžké?
Nemám přítelkyni.
Takový fešák jako vy? Tomu nevěřím.
Co mě chcete vykouřit?
Řekněme to takhle, nikdy jste neměl přítelkyni?
Jednou.
Co se stalo?
Otěhotněla.
Máma se rozhodla,
že jsme příliš mladí na manželství, řekla to jejím rodičům.
Napráskala vás
Co se stalo dítěti?
- Nechala se vyškrábnout. - Vyškrábnout?
- Potrat. - Kolik vám bylo? - Dvacet.
- Kolik bylo jí? - Dvacet.
To mi nepřijde tak málo. Miloval jste ji?
Nevím. Co je to sakra za otázku?
Jsem zvědavý. Zasvěťte mě.
„Nevím“ je odpověď.
Myslíte, že vás milovala?
- Jste v pořádku, Dwighte? - Co?
Vypadá to, že jste si pěkně poranil ruku.
Připletl jste se do rvačky?
- Ne. - Ukažte mi ji.
- Odkud máte ty škrábance? - Opil jsem se. Nevím.
Nikdy jsem neviděl, že by alkohol někoho poškrábal.
Asi jsem do něčeho narazil.
Do čeho?
Mám je od větve.
- Je to dobré. - Mohu se na to podívat ještě jednou, Dwighte?
Nemám psa.
- To ona má psa, ne já. - Vaše matka?
Dwighte.
Co kdybyste nám teď hned řekl, odkud máte ty škrábance,
abyste nelhal agentům FBI, dobře?
Mám je od větve.
- Bydlíte tam jen vy dva? - A Jesse.
Kdo je Jesse?
Nějakej chlap.
- Nejste kuřák? - Kouřím.
Není to tam pro vás tři trochu těsné?
- Asi jo. - Je u vás Jesse nový?
Je tu pár týdnů.
Právě se potkali nebo tak.
- Nevím. - Máte pokoje u sebe.
Není trochu divné, že slyšíte vaši matku s jejím přítelem?
- Ne. - Mě by to dohánělo k šílenství.
Vypadá to, že je ji těžké potěšit.
- Dělá, co ona chce? - Ona neví, co chce.
Ne?
Kdo někoho potká a hned si ho k sobě nastěhuje?
- Je to sakra divné. - Mluvil jste s ní někdo o tom?
- Co? - Donutila vás jít s vaší dívkou na potrat.
Mluvíte jí vy do jejího milostného života?
Žije hned vedle vás.
Máte jí co říct k tomu, že je slyšíte šukat?
Myslím, že by mě štvalo,
kdyby mi máma pořád říkala, co dělat.
Jdi na potrat, přines tamto, přines támhleto.
Jo. Necháte ji s vámi takhle zacházet?
- Nepostavíte se za sebe? - Já se za sebe postavím.
- Vevnitř to tak nevypadalo. - Neslyšel jsem ho nic říct.
Hlídám si své místo. Nejsem srab.
Neříkám, že jste srab. Proč se nepostavíte a nevezmete si to zpátky?
- Nevíte, o čem mluvíte. - Poslal jste ji někdy někam?
- Vracím ji to, co dostávám. - Co to znamená?
- To jste se nikdy neporval? - Možná.
- Ale ne s mámou, že ne? To je něco jiného. - Mámu máš jen jednu.
Nikdy bys na ni nesáhl. Nevztáhl bys na ni ruku.
Vztáhneš ruku na mámu a pak už to jde z kopce, že?
- Ztratil jste někdy nervy? - Ne.
- Ale aspoň ne s ní. - „Ne s ní“?
Dává to smysl, potřebujete upustit páru, ukázat, kdo je tady šéf.
Svojí matce bys nikdy neublížil...
Nikdy byste jí neublížil, protože ona vás miluje.
Obyvatelé Florinu si mohou oddechnout.
Policie v Sacramentu zatkla v souvislosti s několika
nedávnými napadeními třicetiletého Dwighta Taylora.
Podle policie Taylor, obyvatel ospalého předměstí,
zbil 74letou Rosemary Gonzalesovou do bezvědomí
a ubodal 64 letou Lauru Conwayovou.
Oběti žily od sebe ve vzdálenosti menší než míle.
Znepokojivé bylo zjištění, že pachatel své oběti po napadení...
Dobrá, dobrá, dobrá..
Poslouchejte, každý v této místnosti si pamatuje na své dětství...
kdy si poprvé uvědomili, že chtějí být u policie.
Já jsem už od třetí třídy věděl, že chci být detektiv,
a to po tom, co jsem dočetl Studii v šarlatové od Arthura Conana Doylea.
No, a ten chlápek tady přede mnou...
- Ten je moderní Sherlock Holmes. - Rozhodně!
A to z vás dělá doktora Watsona.
Děkuju.
Nedělám si srandu.
Buď je to tak, nebo jste jasnovidci.
Hej, nesmějte se, v Kalifornii je hodně jasnovidců
- a všichni chtějí být poldou. - Jo!
Všichni poldové chtějí být federály a všichni federálové chtějí být... nevím čím.
Pán se chystá k proslovu. Pouč nás, moudrý muži.
Proslov!
- Děkuju vám. - Proslov!
Jen jsem vám chtěl všem poděkovat za tuhle slezinu.
A především děkuji Royovi, že dokáže ocenit, co tady s Billem děláme.
A za uznání skutečnosti, že když pracujeme společně,
můžeme zabloudit do nejtemnější z nocí a i přesto prozářit temnotu.
Mluvím tady o skutečné temnotě.
- A díky za pivo. - Na to se napiju rád!
Rádi jsme pomohli.
Gratuluju, pánové.
Dobrá práce.
Kdybys tak mohl prozářit temnotu
a pomoct mi najít klíčky.
Velice, velice vtipné.
To se povedlo!
Tak jo, dostali jste nás.
Dobrá práce.
Chtěl jsem jen vědět, jak se ti daří. Toť vše.
Jeho učitel?
To mě moc mrzí.
Ne, asi se nestihneme vrátit do té doby.
Takže...
Dobře, jen jsem chtěl slyšet tvůj hlas.
Pošli mu od táty pusu.
I já tě miluju.
Promiň, Ede,
ale myslíš, že násilí ve filmech tě dohnalo k zabití těch žen?
Ne.
Jde o to, že v reálném světě to není takové, jaké čekáš.
Když někoho bodneš, měli by se sesunout k zemi mrtví. Udělat...
- A padnout mrtví, že? - Správně.
Ve skutečnosti, když někoho bodneš, ztratí krevní tlak a pomalu vykrvácí.
Takže proto jsem se zdráhal, nelíbilo se mi to.
Máš to nahrané?
Jo.
Víš, kořeny toho všeho jsou
v mé neschopnosti komunikace, jak sociální tak sexuální.
Selhání ve vztahu se ženou mě děsilo k smrti.
Třeba si jen sednout k nějaké slečně a promluvit na ni.
Chtěl jsem navázat kontakt.
Ironií je, že to byl ten důvod, proč jsem začal dívky vozit.
Nabral jsem ji do auta a pokaždé jsem zacházel trochu dál.
Šlo o takové hecování. Nejdřív to bylo bez pistole.
Pak jsem zacházel dál, zajel jsem na odlehlé místo,
kde se neměly jak bránit. Nakonec jsem se ale k ničemu neodhodlal.
Takže jste nabíral ženy, ale nezabíjel je?
Ale pak, když už jsem měl u sebe pistoli, dostavil se ten chtíč,
ten hrozný, divoký pocit hladu vevnitř.
Nejraději bych je jenom znásilnil, ale vzhledem k tomu,
že jsem neměl zkušenosti, jen jsem to dusil v sobě. Tu úžasnou vášeň.
Úžasnou vášeň?
- Hezké pojmenování, ne? - Co se dělo pak?
Víš, přemýšlím, že bych napsal knihu.
Žádal jsem tady o psací stroj, ale neúspěšně.
- Třeba bys mi mohl pomoct. - Můžeme zkusit zatahat za nitky.
- Ten pocit byl pak stále silnější? - Po nějakém čase se člověku začne...
- to vzrušení líbit? - Podívej...
když někomu podřezáváš krk, musíš řezat od ucha až k uchu,
abys prořezal průdušnici a krční tepnu.
Tak aby krváceli a dusili se zároveň.
Jinak by prostě museli vystát strašně moc bolesti.
Tak jsem se ten pojem naučil, „od ucha k uchu“, ten význam je jasný.
Lidé si myslí, že je to jen slovní spojení.
Tak to není, je to návod.
Člověk to nedělá, protože chce. Ale protože musí.
- Takže v tom není žádné potěšení, Ede? - Ale samozřejmě.
Člověk si v tom tu radost musí najít.
Vždyť přece vítězí nad smrtí.
Ony byly mrtvé a já jsem zůstal naživu. To je to potěšení.
Já jsem byl lovec a ony moje oběti.
Jaký jsi měl pocit po prvních vraždách?
Mary se mi líbila nejvíc.
Anita mě moc nebrala.
Co se ti na ní nelíbilo?
Vlastně nic konkrétního.
Ale Mary byla prostě...
Prostě mě zasáhla její osobnost a její vzhled,
choval jsem k ní téměř zbožnou úctu. - Zbožnou úctu? - Jistě.
I potom jsem ji ještě navštívil a byl s ní,
protože jsem ji miloval a chtěl s ní zůstat. - Na místě činu?
Nikdy jsem nebyl žádný hezoun,
ale vždycky jsem šel po těch nejkrásnějších holkách.
Vsadím se, že to máš stejně.
Jistě.
Ty si to asi nedokážeš představit, ale jelikož jsem byl od patnácti
do jedenadvaceti pod zámkem, kvůli vraždě svých prarodičů,
nedostával jsem se do styku se ženami mého věku.
Když jsem pak vyšel na ulici, bylo to pro mě jako na neznámé planetě.
Celou tu dobu jsem žil s lidmi staršími, než jsem byl já. Jako páprda.
- To muselo být náročné. - Víš, když jsem se nahlásil na policii
a převáželi mě skrz Kalifornii, zastavili jsme na jídlo v restauraci.
Kolem auta procházely nějaké mladé atraktivní slečny.
Pozvracel jsem se.
Přímo tam, v policejním autě, přede všemi. Dost dávivě.
A přesně takto jsem reagoval na ženy. Nemohl jsem si pomoct.
Na něco se tě zeptám.
Mluvil jsi o tom někdy s někým?
O svých sklonech?
S matkou... například?
Samozřejmě ne tak, jak o tom mluvíš s námi.
Kdyby mě někdo pustil ke slovu, všechno mohlo být jinak.
Od chvíle, kdy jsem ráno otevřel oči, matka mě ponižovala a zesměšňovala.
Věděla o všech mých slabinách, protože ona je sama vytvořila.
Celý život jsem byl její hračkou,
až do chvíle, kdy jsem jí uřezal hlavu loveckým nožem.
Ede...
proč jsi s její hlavou...
udělal tamto?
Ze stejného důvodů jako všichni?
Víš, té noci jsem přišel k její posteli. Ležela tam a četla si knížku,
stejně jako skoro každou noc.
„Hádám, že jsi celou noc čekal, až se vrátím, aby sis mohl postěžovat."
Věřil bys tomu?
„Čekat, abych si postěžoval?“
Do hajzlu.
V ten moment jsem věděl, že ji zabiju...
Rozumíš?
V tu chvíli jsem k sobě byl poprvé upřímný.
Nejsem žádná ještěrka,
nevyplazil jsem se zpod šutru, vylezl jsem z její vagíny.
Pocházím ze své matky.
Je pravda, že jsi část jejího těla nacpal do drtičky na odpadky?
Její hlasivky.
Proč?
Protože jí nešlo zavřít hubu.
Doslova mě chtěla zničit skrze slova. Tak jsem ji umlčel navždy.
A teď všichni ví, že k tomu došlo proto, co mi dělala.
Kvůli tomu, jak zacházela se svým synem.
Pizza!
Teda chlapi...
Dobře, takže jsi vystoupil z auta...
- Právě jsem vešel do budovy. - Nebyl tam nikdo?
Už jsem skoro doma, jdu po schodech k našemu bytu,
s čerstvě uřezanou hlavou v cestovní tašce, ze které kape krev.
To ji neseš v ruce? Jen tak?
- Jasně, vem si další kousek. - Děkuju.
Najednou kolem projde takový krásný, šťastný, mladý pár jako z obrázku.
- Projdou přímo kolem. - Tvoje dva životy se prolnuly...
Můj fantazijní, zabijácký život a tento.
Pěkná dívka. Pěkné jméno. Kim nebo tak nějak. Jde na rande s přítelem.
- A v té tašce by klidně mohla být její hlava. - Hraješ si na boha.
Přesně tak. A já si uvědomím, že jsem nikdy ve svém životě nebyl na rande.
A tak vejdu do dveří a povídám mámě:
„Ještě nikdy jsem nebyl s holkou na rande, mami.“
- A co ti odpověděla? - „Díky bohu.“
- Věřil bys tomu - To je kráva.
A tehdy jsem začal pohřbívat hlavy vzadu na dvorku.
- Jasně. - Přímo pod okny máminy ložnice.
Jejich tváře obrácené přímo nahoru k jejímu oknu.
Přímo pod jejím zobákem. Nemohl jsem si pomoct.
Cože kurva?
Vím, že je to dětinské, ale máma vždy chtěla, aby k ní lidé vzhlíželi.
Páni.
Fuj!
Pořád ze sebe cítím Kempera.
Nebo je to prostě to vězení.
Páchne to tam dost. Jako v šatně.
Kvůli tobě ztratím chuť k jídlu.
Takže... Jaké máš vztahy s mámou?
Promiň. To není vtipné.
Já měl svoji mámu rád.
Už je ale po smrti.
A svoji ženu máš rád?
- Ano, mám. - To je dobře.
Znám ji celý svůj život, nevím, co bych si bez ní počal.
- Co ta tvoje přítelkyně? - Jo. Je skvělá. Chytrá.
Myslím, že mě má fakt ráda.
Vypadá to, že jsme si vybrali dobře.
Je to dobrý pocit, že?
Letět domů s vědomím, že jsme ho dostali. Jako ve filmu.
Jo, je dobré vědět, že Dwight je pryč z ulice.
Ale Kemper mi ten dobrý pocit kazí.
Je ti z něj špatně od žaludku, mám pravdu?
Jo.
Víc než Dwight?
V Kemperových očích vidím jen prázdnotu.
- Jako bych stál vedle černé díry. - Chápu...
A on si myslí, že jsme jeho přátelé. No... myslí si, že ty jsi jeho přítel.
Což z tebe dělá skvělého FBI agenta.
Přemýšlel jsem o našem rozhovoru s doktorkou Carrovou.
Vážně?
Jsme v tom, co děláme, dobří. I když se mi z toho zvedá žaludek.
Pokud zůstaneme pozadu ve všem novém, všem zajímavém...
Jo.
Pokud si opravdu myslí, že je to dobrý nápad,
že to má potenciál změnit lidské životy...
- Ano? - Možná bychom ji sem měli pozvat.
Alespoň na den, promyslet strategii.
Myslím, že je to skvělý nápad.
Alespoň bychom mohli dát dohromady, co zatím máme a vymyslet plán,
- Než s tím půjdeme za Shepardem... - Můžeme se připravit.
Šance nejsou velké. Už teď tě nenávidí.
Už začíná nenávidět i tebe.
Pravda.
Tak proč to nezkusit?
Dwight by dělal to samé jako Kemper,
dokud by se nakonec nedostal ke zdroji.
Je celkem příznačné, že jde vždy o matku.
Šlo sice o matku, ale okolnosti byly jiné.
Více...
Lásky. Pokud se to tak vůbec dá nazvat.
Byla sexy?
- Kdo? - Jeho máma?
Fuj...
Kluci na střední si mysleli, že moje máma byla kost,
vždycky mi to přišlo nechutné. Pak si prošla chemoterapií
a všechny narážky na ni najednou přestaly,
- což mi přislo trochu smutné. - Nevěděl jsem, že máma měla rakovinu.
Proto ti vždycky říkám, ať mě při šoustání chytáš za prsa.
- Kdybys třeba nahmatal bulku. - Takže to je ten důvod?
Nesmím si ty blázny nechat zarýt pod kůži.
- Ten jejich pohled na sex... - A ženy.
Díky, že jsi přišla.
Potřeboval jsem tě vidět.
A teď když jsem čistý.
Pokud ti přijde nějakým způsobem rajcovní lízat mě při pilování nehtů...
Jsem rajcovní.
Jsem velmi rajcovní.
Tím pilníkem bych tě mohla propíchnout.
Pak bych mohla být součástí tvé studie.
Byla bys velmi neodolatelný dotazovaný subjekt.
Hej, Kennethe, můžu se tě na něco zeptat?
Jasně, co máš na srdci?
Trochu jsem přemýšlel o některých věcech, co tady učíme.
Konkrétně o seznamu deviantní terminologie.
- Sprostá slova? - Jasně, spíš jsem měl ale na mysli...
Pojmenování jistých úkonů.
- Však víš, felace, cunnilingus... - Dobrá, jaký přesně je s nimi problém?
No to je přesně ono, Kene. Nemám s nimi problém.
Opravdu si nemyslím, že by byly deviantní.
- Anální znásilnění? - No, ne, to zrovna ne.
- Mluvil jsi o tom s Billem? - Samozřejmě.
Bill se mnou souhlasí.
Ty si myslíš, že bychom měli pozměnit osnovy?
Jen se... podívat na ten seznam.
Popřemýšlej o tom, dobře?
- Zmrd? - To můžete nechat.
Vymrd?
To taky.
A „gangbang“ necháváme?
Jinak to říct nejde.
Klismafilie?
Klisma... co?
Záliba v klystýru. Poskytování nebo příjímání.
To může zůstat.
A vypustíme „kunda,"robertek,“ „felace,"cunnilingus.“
- Jste si tím jistý? - Ano.
Děkuji vám, Marge.
Bude to tak lepší.
Dobře.
Takže vy a doktorka Carrová se znáte?
Konzultoval jsem s ní v minulosti několik případů.
Známe se pár let. Proč se ptáš?
Jen ze zvědavosti.
Ne.
- Ne? - Ty víš, co tím myslím.
- Nenaznačoval jsem... - V manželství se mi líbí, díky.
Nemyslel jsem...
Prostě... Na Wendy něco je. Nic sexuálního.
Možná trochu sexuálního.
Ale její myšlenky a energie... Zním jako idiot.
Zníš jako bys byl zakoukaný do učitelky.
Přijde mi, že když někdo jako ona, přijal náš projekt, něco to vypovídá.
- Nemyslíš? - Rozumím tomu.
Přidá se stařík Tench. No a co?
Starý, nevrlý Shepard, nezájem?
- Ale svůdná profesorka... - To není fér.
To je ona.
- Doktorko Carrová. - Agente Forde.
- Vítejte v Quanticu. - Děkuji.
Jaká byla cesta?
Popravdě byla trochu nezáživná. Opravovala jsem eseje, ale...
Můžeme se zastavit na kafe, pokud byste chtěla.
Ne, to je v pořádku. Ráno jsem měla.
Půjdeme tudy.
Takže co vyučujete?
No, učím seminář o společných jmenovatelích sociopatie a slávy.
Lidé jako... Andy Warhol, Jim Morrison.
Jejich sláva je to jediné, co potřebují k údržbě svého ega.
- Prezident Nixon byl sociopat. - To je dost podobné.
Jak můžete být prezidentem Spojených států amerických, pokud jste sociopat?
Otázka zní spíše, jak se stanete prezidentem Spojených států,
pokud sociopatem nejste?
A proto je naše práce tak důležitá. Dalece přesahuje hranice FBI.
- Sahá až do Bílého domu. - Možná, ano.
Annie, J.P. J.P.
Prosím ohodnoďte tyto titulky na www.osdb.link/hrg2 a pomozte tak druhým vybrat si tu nejlepší verzi