Použijte bezplatný kód JOINNOW na stránce www.playships.eu
Annie, J.P. J.P.
Viděl jsem, jak tomu klukovi Spinksovi naposled ve Vegas nakopali zadek.
Byl až přespříliš sebevědomý.
Měl jsi vidět jeho obličej, když opouštěl ring.
Norton zápasil taky. Ali neměl šanci.
Norton je silný.
Držel se v rohu.
Měl rukavice u uší.
Norton zlomil Alimu čelist.
To si pamatuji.
Viděl jsem rozhovor s Aliho trenérem.
Řekl, že nevěděl, co je špatně.
Prostě mu pořád krvácelo z pusy.
Norton dostal hodně ran,
ale stejně to bylo něco.
Není jednoduché zlomit někomu čelist.
Ujišťuju tě,
že to chce cvik.
Vítejte v Oregonu.
Děkujeme.
Já jsem Holden Ford. Tohle je Bill Tench.
- Jsme z Federálního úřadu pro... - Můžu dostat něco k pití?
- Jistě. Kafe? - Kafe asi stačí.
- Můžeme pro něj dostat kávu, prosím? - Vlastně...
bych moc chtěl cigarety a pizzu.
- S tím vám bohužel nemůžeme pomoci. - Vážně?
- Vy jste z FBI. - Můžeme vám obstarat cokoliv z jídelny.
Jděte do prdele za plýtvání mým časem.
Co?
Jen si s vámi hraju, chlapi.
Nevadí, když si to nahrajeme?
Nevím. Tony, vadí nám to?
- Vyřešili jste papírování? - Bylo to předem schváleno.
- Hele, já jsem nic neschválil. - Nemusíte to dělat, Jerry.
Dobře. Udělám to, dokud budu vědět, že nemusím.
- Odtud to převezmeme. - Jo, Tony, jsem v pořádku.
Pane Brudosi...
provádíme rozhovory s lidmi, kteří byli usvědčeni z násilných zločinů.
To, co probereme, nemůže být použito proti vám při vašich žádostech...
To je váš magnetofon?
- Elektronika se v poslední době zmenšuje. - Kde máte mikrofon?
Vidíte tu malou lesklou věc navrchu?
- To ne. - Měl byste vidět nové foťáky, vejdou se vám do kapsy.
To, co probereme, nemůže být použito proti
vám při vašich žádostech o propuštění.
Budeme se vás ptát na vaši rodinnou historii, dřívější chování
a na myšlenkové vzorce zločinů, ze kterých jste byl usvědčen.
Naším cílem je nakonec publikovat statistickou analýzu,
která nebude zahrnovat vaše jméno.
A já myslel, že tohle naruší rutinu!
Můžeme jít přímo k otázkám, pokud chcete.
Prosím.
Dobře.
Proberme si fázi před zločinem.
Konkrétně ten den před tím, než jste zabil
svou první oběť, Lauru Sullivanovou.
Nezabil jsem Lauru Sullivanovou.
Nezabil jste...
Nikdy nenašli tělo. Nikdy jsem z té vraždy nebyl usvědčený.
- Ale přiznal jste se k ní. - Ne.
27. června 1969 jste se přiznal k zavraždění
Laura Sullivanové, Jane Weberové a Kathy Schmidtové.
- Tomu nevěřte. - Proč ne?
Bylo to pod nátlakem.
Říkáte, že to bylo vynucené?
Čekají mě tři za sebou jdoucí doživotní tresty,
díky vymyšlenému spiknutí Portlandské policie.
Přiznal jste se ke třem vraždám.
Nadopovali mě. Zbili mě.
Nenechali mě mluvit s právníkem.
Obrátili proti mně mou ženu.
Řekli mi, že půjdou po mých dětech, pokud se nepřiznám.
Takže jste Lauru Sullivanovou nikdy nepotkal?
Jo, potkal jsem ji. Procházela kolem mého dvorku.
- Prodávala encyklopedie. - To je pravda. - Ta část doznání je správná?
- Jistě. - Říkal jste...
- že se ztratila. - Pršelo, nemohla najít správnou adresu.
Ale vy jste řekl, že jste si ty encyklopedie objednal.
Ne.
- To jste neřekl? - Dali jsme se do řeči.
Chtěla být modelka.
Nepřekvapilo mě to. Byla nádherná.
Řekl jsem, že si udělám pár jejích fotek.
Takže v tu chvíli jste ji pozval dál
- a vzal jste ji do garáže? - Jo.
Když jste poslal ženu a děti pro hamburgery?
- Chtěl jsem mít nějaké soukromí. - Pak jste ji uhodil kusem dřeva?
Vlastně jsem si uvědomil, že nemám žádný film.
Omluvil jsem se, že jsem mrhal jejím časem, ukázal jí cestu ven.
Dobře.
Den před tím, než jste potkal Lauru Sullivanovou.
Můžete nám říct, co jste cítil?
Považujete se za fotografa, že, Jerry?
První foťák jsem dostal v patnácti.
- Baví vás dámská móda? - Jsou to ženy, ne? Už jim nemůžeme říkat dámy.
Ženská móda. Odebírám nějaké časopisy. Vím, co se děje.
- Odebíráte... - Většinou katalogy s botami.
- Katalogy s botami? - To je moje úchylka.
Takže nad nimi masturbujete?
Tak to obvykle funguje.
Masturbujete nad fotkami svých obětí?
Nejsem si jistý, o čem mluvíte.
Nad těmi fotkami, které policie našla ve vaší garáži?
Viděl jste je?
Jsou nedbalé. Já je neudělal.
Vlastně jsme je viděli. Tady je jedna z nich.
Holdene, můžeš ji najít?
Udělal jste tuhle fotku?
Nepamatuju se.
Od té doby, co byly děti malé, mám takové výpadky.
Hypoglykémie, nízký obsah cukru v krvi.
Mohl bych kráčet po střeše budovy a ani o tom nevědět.
Vidíte to?
To jste vy na té fotce.
Což znamená, že jste ji udělal.
Což znamená, že jste tu dívku zabil.
Bože, bože.
Kemper měl pravdu.
- Kemper? - Říkal, že jste idioti.
Ale já bych vás nazval zasranými tupci.
Velkej Ed se svou velkou pusou.
Vsadím se, že jste mu žrali každou větu, co z něj vypadla.
A on to musel milovat.
Počkejte chvilku. Jak dobře vím, jeho komunikace je monitorována.
Co na to říct?
Vězení jsou jako kurzy pletení.
Řeči se šíří.
- Netuším. Musíme na to přijít. - Jo. Ovlivní to naši studii,
- když si naše subjekty dopisují. - Zavolám dozorce ve Vacaville.
Nebo se vraťme a zeptejme se.
Jaké jsou šance, že bude dozorce vědět, co se děje?
- Taky bys mohl zavolat. - Vážně si myslíš, že nás Kemper nazval idioty?
To mi nezní jako Ed.
Mohli bychom zavolat Kemperovi. Přímo se ho zeptat.
- Zeptat se ho, jestli nás nazval idioty? - Jestli mluvil s Brudosem.
Potom bychom byli idioti.
Promiňte, věřím, že jsem na prostřední sedačce.
Jo? No, to je v pořádku, můžete si vzít uličku.
Jo, ale číslo tohoto místa je na mé letence.
To je v pořádku. Můj partner
a já musíme mluvit, oba budeme spokojení.
Vážně si myslím, že bude nejlepší,
když si sednu na místo, které mám na letence.
Děkuji.
Hele, Holdene.
Rozpaluje tě to?
- Ale je to sexy, že? - Ne.
Jak odlišné je to od tohoto?
Řekl bych že hodně.
Pro nás, možná.
Tahle... Tahle by mohla být klidně v Playboyi.
Filmy, televize.
Klasická dáma v nesnázích.
Takže co naznačuješ, reklamy dělají psychopaty?
- Všichni muži jsou perverzní? - Ne, ale sex je náš spouštěč.
- Jsem si jistý, že má Wendy teorii. - Ale tohle? Takhle se k němu dostaneme.
Prosím. Můžu se s vámi vyměnit.
Užívám si své místo na nohy.
Co na to říct? Vězení jsou jako kurzy pletení.
Řeči se šíří.
- Fascinující. - Myslíš?
Hypoglykémie? Lže nebo zapírá?
Myslím, že lže.
Můžeme se učit z toho, co nám neříká.
Ne vždycky dostanete mluvku jako je Kemper.
Jo, to celé mluvení o Kemperovi.
Ptali jsme se. Není žádný důkaz, že byli v kontaktu.
- Což neznamená, že nebyli. - Bože, kdyby jen...
- Pokud si dopisují, mohlo by nám to všechno pokazit. - Vážně?
Studie nemůže platit, když si naše subjekty porovnávají poznámky.
Nebyla by to křížová kontaminace?
O čem by ti dva mluvili?
Sdílí Brudos s Kemperem všechno, co udělal?
Oba jsou organizovaní vrazi, ale jsou na opačných
koncích spektra s ohledem na to, co přiznají.
Kemper je až příliš sdílný.
Brudos všechno popírá i když je konfrontován důkazy.
Je to další rozdělující chování:
přijetí, nebo nepřijetí viny po odsouzení.
Jsi z toho nadšená.
- To jsem. - Nic užitečného jsme z něj nedostali.
Říkám vám že ano.
Možná v akademickém smyslu, ale tohle není jen o tvojí studii.
Mojí studii? Až shromáždíme data, můžeme je všichni použít.
Myslíš za čtyři roky?
Potřebuji kafe.
- Ten způsob lhaní je velmi zajímavý. - Jakto?
Je to tak přehnané. Nemůže čekat, že mu uvěříte.
Nařkli jsme ho ze lži, ukázali mu důkazy a to ukončilo rozhovor.
Tak ho netlačte do rohu.
Lidi, rozdělování po odsouzení? Na co je to dobré?
Potřebujeme info předcházející zatčení a ne až po.
Víš, Bille, všechny kategorie jsou důležité pro třídění a odkazování.
Vsadím se s tebou o večeři, že ten chlap nám toho ještě může dost dát.
Četli jste ten příběh o dívce, které držel u krku nůž, když mu bylo patnáct?
Donutil ji se svléknout, zamknul ji ve stodole.
Pak předstíral, že je svým vlastním dvojčetem.
Jasně. A stále mluvil o Jerrym.
- To ukazuje, jaký je blázen. - Možná.
Díky přestrojení může předstírat, že je někým jiným.
Dává mu to prostor k čemu?
Řekl, že začal zapomínat, když měl malé děti.
Takže se neostýchá mluvit o rodině.
Bille, mohl bys mluvit o svém synovi.
- Ne. - Zkus to.
Nebudu s ním probírat mého syna.
Nemusíš mluvit o své rodině. Můžeš si ji vymyslet.
Jde pouze o budování vztahů...
A chtěl různé věci, cigarety a pizzu. Dopřejte mu to.
- Kdy se chceš vrátit? - Nechci.
Příští týden?
Jistě.
Hele, Holdene. Poptal jsem se mého kamaráda z portlandské policie.
Možná bys chtěl...
Druhá linka.
- Haló? - Paní Cookeová.
- Ano? - Kdo je paní Cookeová?
- Paní Darcie Cookeová? - Ano.
Dobrý den. Já jsem Bill Tench. Jsem od FBI.
- Jedná se o Jera? - Vašeho bývalého. Pana Brudose.
Musím s vámi mluvit?
No, ne, ale mám jen pár otázek.
Omlouvám se. Své příjmení jsem si změnila z nějakého důvodu.
„Jde o Jera?“
„Jer.“
Ty košile ti slušely. Nemůžu uvěřit, že sis je nekoupil.
Nemám rád vzory.
Víš, že se oblékáš stejně do práce i mimo práci?
Mám na sobě všední oděv.
Jo, všední je správné slovo.
Ne.
- Sedm a půl. - Jste si jistý? Obvykle nosím sedmičky.
Jsou vám vaše boty poslední dobou těsné?
Moje boty? Možná, trochu.
Dobře. Tyhle mám v sedm a půlce.
Ano, prosím. Zvětšují se mi nohy?
Je to půl čísla. To nic není.
Nechci velkou nohu.
- Nemáš velkou nohu. - To je pravda a nechci je.
- Ani náhodou. - No tak.
Nepotřebuji nové boty.
Prosím.
- Vypadáš parádně. - Můžu si je už sundat?
- Nelíbí se ti? - Vypadám jako vidlák.
Holdene.
- Promiňte, pane. - Ano?
Můžete mi říct, jakou máte největší velikost těchto bot?
- Těchto? - Jo. - Nejsem si jistý.
- Musím se jít podívat. - Můžete mi jeden pár schovat?
Jistě.
Ahoj, dámy.
- Jste zpátky pro víc? - Řekněte nám, kam si sednout.
Tentokrát to nebude nutné.
Skvěle.
Chcete si dát páku?
A co cigaretu?
Ale, ale, ale.
Chci, aby mi zapálil on.
Odkud máte tu jizvu?
Darcie... přišla na to, že jsem pronásledoval holku z Ohia.
- Šla po mě s nožem. - Opravdu?
Svatá pravda.
Milovala hororové filmy.
Ocenili bychom upřímnost.
O té jizvě?
Víme, že jste tu byl párkrát napaden.
Pokud všechno víte, proč mě potřebujete?
- Chceme detaily. - Chceme vědět proč.
- Proč co? - Začněme s ženským oblečením.
Mohl byste být víc přesný?
Ve výpovědi,
vaše žena řekla, že jste k ní přišel oblečený jako žena.
Řekla...
cokoliv, co chtěla policie slyšet.
Ale vy jste k ní přišel oblečený jako žena.
- Jste vdaný? - Ano.
- Jak se jmenuje vaše žena? - Do toho vám nic není.
Vážím si upřímnosti.
Nancy.
Jak se Nancy vypořádává s věcmi, kterým nerozumí?
- Nechápu. - Řekněme, že moje žena...
byla velmi málo dobrodružná.
- Byli jste mladí, když jste se brali. - Dvacet dva. Jí bylo sedmnáct.
- Co na ní bylo? - Přišel jsem s ní o panictví.
Poněkud staromódní. Vzal jste si první dívku, s kterou jste měl sex?
Nebylo to tak neobvyklé v roce 1961.
Ale potom jste měl „zájmy“.
Kradl jste spodní prádlo ze šňůr na prádlo.
Vyfotil jste sousedku nahou, když vám bylo patnáct.
Jen zdravý, čistokrevný, americký muž.
- A co ty boty? - Jaké boty?
Ve vaší garáži. Ty ženské boty.
Moje žena milovala nakupování.
Bylo tam skoro sto párů. Většinou ve velikosti šestnáct.
Tyhle. Ty mi poslali kamarádi.
- Kamarádi? - Ano.
Proč by vám kamarádi posílali boty?
Začalo to jako taková blbost. Vymklo se to z rukou.
To je zajímavé.
Co to je?
Odměna za upřímnost.
No tak, Jerry. Tyhle boty vám přátelé neposlali.
Co mohu říct, jsem sběratel.
- Nosíte je? - Nemusím.
Nemusíte, co?
- Víte. - Do toho.
- Je roztomilý. - Myslel jsem, že jejich nošení je to lákavé.
- Proč se tak zajímá? - Vlastně se ptám kvůli Darcie.
Nechápe to. Sehnal jsem ji po telefonu.
- Jasně. - Milá žena.
Moje žena...
- o mně nebude mluvit. - Bývalá žena.
Musela se se mnou rozvést, aby ochránila děti.
A změnila si své příjmení?
Určitě to tak mají ve škole jednodušší.
Co by řekli kamarádům?
Nejen ty vraždy. Ale i to oblékání.
„Táta je transka? Táta je teplouš?“
- Jdi do prdele, chlape. - Jak to s těmi boty funguje?
Touží po tom to vědět.
Půjdu s tím k Darcie. Po deseti letech je stále zmatená.
- Vyřiďte jí moji lásku. - To udělám, Jere.
Tony! Hele!
- Pojď sem! - Co to děláte?
- Naserte si. - Jsou to jen otázky. - Už jsem měl dost.
- Co se děje? - Mám dost.
- Počkejte chvíli. - Mám dost.
- Bille, řekni mu to. - Nemluvili jsme s vaší ženou. Zavěsila nám.
A na něco jste zapomněl.
Úplně nové.
Je to největší velikost, co měli.
Měl jsi mi vzít pár Nancyiných.
- Jdi do prdele. - Ty jdi do prdele.
Kdy to začalo, váš zájem o ženské boty?
Nezačalo to, vždycky to tam bylo.
Muselo to být někdy kolem puberty, kdy se to stalo sexuálním.
Sehnal jsem své první boty na podpatku v pěti.
Pěti?
- V pěti letech? - Jehly.
Našel jsem je na smetišti. Vzal jsem je domů.
- Proč? - Nic takového jsem předtím neviděl, jen na fotkách.
Nenosila vaše máma podpatky?
Nikdy.
Co si myslela, když jste je přinesl domů?
Jednou mě máma přistihla, jak masturbuju.
Vtrhla mi do pokoje. Nezamkl jsem dveře. - Vážně?
- Jo. - Co udělala?
Nikdy jsem ji neviděl tak šokovanou.
Jako bych dělal něco až nepředstavitelně špatného.
Myslela, že potřebuji pomoc.
Nabídla pomoc?
Psychologickou pomoc.
- Moje máma ty boty spálila. - Ty jehly?
Dotáhla mě na dvorek,
nalila na ně petrolej a zapálila je.
- To muselo být nezapomenutelné. - Říkala, že vždycky chtěla dívku.
Chtěla, abyste byl dívka?
Měla mého bratra, holku chtěla jako další.
- Řekla vám to? - Neustále.
Proč byla tak naštvaná, když jste přinesl ty boty?
Nosil jsem je po domě.
Snažil jste se být tím, kým vás chtěla mít?
Co?
Snažil jste se být dívkou?
Ani náhodou. Nikdy jsem nechtěl být dívkou.
Líbily se mi ty boty.
Nevěděl jsem, proč byla tak naštvaná.
Vzal jsem pár bot mé učitelky a ona se z toho nezbláznila.
- Boty vaší učitelky? - Paní Kerneganové. První třída.
Odkopla boty pod stůl.
- Na podpatcích? - Nízkých, ale stylových. Kontrolovala naše tašky.
Když je u mě našla, myslel jsem, že bude šílet,
ale byla jen zvědavá.
- Proč? - Proč jsem si je vzal.
Ženy vždycky chtějí vědět, ne?
- Alespoň si to myslí. - Chtěla to Darcie vědět?
Je to složité, když jste ženatý.
Můžete sám sebe buď popírat...
- nebo si vytvořit svůj soukromý prostor. - Jako golfové hřiště.
Dal jsem na garáž zámek, nainstaloval interní linku,
aby mohla zavolat, kdyby potřebovala něco z mrazáku.
Nechtěl jste, aby našla vaše trofeje.
To by sama nechtěla.
Co to kurva...?
Tony!
- To bylo něco. - Jo, bylo to skvělé.
Celá ta kravina o jeho matce spalující boty.
- Ty boty na podpatku fungovaly. - Dá se to tak říct.
Na něco se tě zeptám.
Říkal jsi pravdu o tom, jak tě máma načapala?
- Jo. - Nevadilo ti to použít?
Kdo nemá divnou historku o své mámě a sexu?
Říkáš svůj soukromý, osobní příběh vražednému debilovi.
Mně to vadilo.
Jde o Nancy?
- Není něco špatně s... - Pokud se ti to, co děláme, nedostane pod kůži,
jsi víc v prdeli, než jsem si myslel, nebo si něco nalháváš.
Jsi pro mě jako syn. Nikdy jsi neudělal nic, co jsem chtěl.
Hele, Archie. Chceme, abys nás tam s matkou přišel navštívit.
Možná to vaše tchýně dokáže, ale víte...
Haló?
Kdepak jsi?
Chtěli říct, že to byla naše chyba.
Ježíši, Nancy, nevím, co mám říct.
Čekala jsem trochu víc než to.
Teď o tom nemůžu mluvit. Dobře?
Brianův učitel si myslí, že tomu nevěnujeme dostatečnou pozornost.
Proto je tak uzavřený.
Musíme něco udělat.
Bylo to, jakože víš, nebo že je ti to jedno?
To první.
Chceš jít dneska večer k Lamplighterovi?
Jistě. Co je s tebou?
Jak jsem říkal, teď o tom nemůžu mluvit. Dobře?
- Doposlechla sis to? - Ano.
Je to skvělé, co?
Věřila bys tomu, co řekl o svojí matce?
Poslechla sis to?
Co je v té krabici?
Holdenův nápad. Přišla jsi na to?
Hádám, že boty.
- Dostal erekci. - To jste přeci chtěli, ne? - Chtěli jsme ho rozmluvit.
Ne, ty jsi ho nalákal na boty a ty jsi mu lhal o manželce.
Vytáhl tu blbost o Kemperovi. Použili jsme tu samou taktiku.
- Takže to byla pomsta? - Ne. Mluvili jsme jeho jazykem.
Tohle je vědecká studie, ne školní škádlení.
- Nech mě to vysvětlit. - Prosím. - Chlapi mluví určitým způsobem.
Může to být hrubé, ale je to jako kód, vyřeší to konflikt.
Děkuji, že jsi mě zasvětil do mužských rituálů.
Vyhodili jste náš dotazník z okna.
Tvůj dotazník, který nefungoval.
Jen jste ho chtěli přinutit, aby uznal, že nosil ženské oblečení.
Jo, dostat se pod jeho převlek.
Oblékání se jako žena je součástí jeho psychologie.
Jeho fixace na ženské oblečení, tělo, chtíč je vlastnit, chtíč je obývat.
Pokud tomu porozumíme, můžeme to poznat u dalšího vraha.
Oblékání ženských šatů nepředznamená vražedné chování.
- To jsem neřekl. - Pro spoustu lidí je to neškodná forma vyjádření.
- Pro spoustu lidí? - Ty co to dělají.
Ale je to většinou sexuální, ne? A my víme, že sex ovládá naše subjekty.
Někdy je to sexuální. Transvestitismus byl praktikován v každé éře
- v každé lidské kultuře. - Pokud chceš poučovat, vrať se do Bostonu.
Ne, nemluvil jsi jeho jazykem.
Perzekuoval jsi ho za něco, co ohrožovalo tvou mužnost.
- Co? - Ten rozhovor byl osobní.
- Ne, tohle je osobní. - Lidi.
- Jsi iracionální. - Ježíši.
- Odkud se to bere? - Nevím.
Možná šok z tvé absence objektivity.
Měli jsme být objektivní?
Pamatuji se, že jsi nás povzbuzovala,
k použití rodiny, abychom se k němu dostali.
- Jak je tohle objektivní? - Musíme používat strategie.
Řekla jsem, ať použijete falešné informace, abyste si vytvořili vztah...
To jsi neříkala a je to nemožné.
Není možné komunikovat s někým, jako je Brudos a lhát.
Můžeme ho obtěžovat, nebo se mu otevřít,
ale každá možnost má svou cenu.
Hudební terapie.
Je velmi doporučovaná.
Má asi deset let zkušeností...
Děkuji.
Jediný problém je, že je z Charlottesville.
Hledala jsem někoho v D.C.
Myslel bys, že v D.C. budou mít nějaké hudební terapeuty,
se všemi těmi dětmi politiků, ale možná je
to považováno za až příliš alternativní.
Nevím, jestli to není hipísačka. Mluvila jsem s ní po telefonu.
Ale zněla velmi mile.
Profesionálně.
Mohla bych ho tam vozit jednou do týdne.
Mohla bych ho brát i dřív ze školy,
což by mohlo prospět po tom, co se stalo dneska.
- Kolik jí je? - Čtyřicet pět.
- A hodinu? - Hodinu a půl.
- Nancy, to je moc. - Tolik ty strávíš na golfu.
Jo, ale když si koupíš hole, máš hole.
Dostal jsem doporučení na dětskou psycholožku ve Woodbridge.
Mnohem blíž.
Dostal jsi doporučení? Kdy?
Asi před měsícem.
Proč jsi mi to neřekl?
Protože ho vážně nechci posílat ke cvokařce.
- Ani já ne. - Ale za tu cenu bych ho radši poslal
k doktorce než k nějaké hipísácké hudebnici.
Prosím. Tady nejde o peníze.
Samozřejmě že ne.
Doufal jsem...
Doufal jsem, že to až tahle daleko nezajde.
Je to soukromá škola.
Pokud bude kousat ostatní děti, vyhodí ho.
Šikanují ho, tak se prostě brání.
Měli jsme ho tam dát o rok později.
Myslím, že v tom problém není.
Když je se mnou nebo s Julie, je vše v pořádku.
Četla jsem několik knih, které chválily hudební terapii
když dítě, potřebuje cvičit komunikaci.
„Cvičit komunikaci“? Tak to tam nazývali?
Něco takového potřebujeme.
Jsem vyčerpaný, Nancy. Můžeme to nechat na jindy?
Vypadá to, že je to jen na nás.
Začneme od základů.
Ahoj, Julie.
Nemá to smysl!
Dnes jsme přijeli trochu dřív.
Je všechno v pořádku?
Je Brian v pořádku?
Spí.
Stalo se něco?
Když jsem ho ukládala, našla jsem něco pod postelí.
- Co jsi našla? - Nemám drobné, tak tady máš malou prémii.
Tohle našla pod Brianovou postelí.
Julie, je mi to moc líto.
Víš, že jsem u FBI. Dělám na náročných případech.
Musel to vzít z mojí pracovny. Měl jsem ten šuplík zamknout.
Drahoušku, to jsi vidět neměla.
- Brian to viděl taky. - Samozřejmě.
- Tohle jsme podělali. - Je to moje vina.
- Rád věci zkoumá. - Musíme na něj dávat větší pozor.
- Nějak to určitě vysvětlíme. - Promluvím s ním,
ujistím se, že rozumí, že se nic neděje.
- Nic se neděje? - Zlato, pojď sem.
Jsi v pořádku?
Chtěla jsem vám říct,
že rodiče chtějí, abych si našla pořádnou práci,
takže jsem se přihlásila v obchoďáku...
Ale budeš pro nás moct občas hlídat, ne?
Myslím, že to bude složité.
Julie, zlato...
Jsi u nás už roky.
Je mi líto, paní Tenchová.
Nezapomeň si peníze.
Rozlučte se za mě s Brianem.
Julie...
Vím, že ten šuplík má zámek, jen musím najít klíč.
Nebo sehnat nový.
Tenhle je starý dvacet let.
Kluk je ale tak trochu Houdini. Možná bych si měl pořídit trezor.
Proč to máš vůbec v domě?
Je to práce. Někdy to musím přinést domů.
Tohle? Zrovna tohle musíš přinést domů?
Co s tím děláš?
Hledám tam stopy.
Neříkáš mi nic o tom, co děláš.
Teď víš proč.
- Nemusíš mě chránit. - Snažím se chránit všechny.
Ne, musíš hlavně chránit svého syna.
Co vůbec dělal v mé pracovně?
Nemůžeme ho hlídat pořád. Každou chvíli se tam snaží dostat.
Protože ví, že je to zakázané.
- Měl bych dát zámek na dveře. - Snaží se ti dostat blíž.
Občas ho najdu v našem šatníku.
Zkouší si tvoje kravaty. Chodí po domě v tvých botách.
Přes víkendy jsem teď tady. Snažím se tady trávit čas.
Pokud zrovna nejsi na golfovém hřišti, sníš o tom, že tam jsi.
Když si s ním hraješ, kontroluješ hodinky.
- No, upřímně, moc sranda s ním není. - Není s ním sranda?
Vím, jak to zní, ale snažil jsem se.
- Jeho to nezajímá. - Chce to víc, než jen přijít, Bille.
Dobře? Musíš... musíš si s ním hrát.
Nedostanu z něj ani slabiku. Nepřiměju ho, aby mě objal.
Vlastně se mi ani nepodívá do očí.
- Není to s ním ztracené. - No, možná se mnou ano.
Chceš vědět, co dělám?
Chceš vidět, na čem každou noc dělám? Tak pojď.
Tohle je jen špička ledovce.
Mladá matka s dítětem v Brianově věku.
Vrah udělal to samé i jemu.
Chceš vidět fotku? Někde ji tady mám.
Tohle je zajímavé.
Žena, kterou ubodali, znásilnili a uřezali jí prsa.
Ukázalo se, že to byl její přítel, jeho švagr a sestra.
Taková rodinná záležitost.
No tomhle dělám teď.
Takový sympaťák jménem Jerry Brudos.
Zabil čtyři ženy v podobném věku jako Julie.
Svázal je u sebe v garáži.
Jedna mu omylem přišla ke vchodu.
Jedna z nich měla poruchu na autě.
Jednu z nich sebral v podzemním parkovišti,
šla zrovna na oběd se svojí matkou.
Je mi to líto.
Já vím.
Omlouvám se.
Tvoje oblíbená,
Quantický blend.
Děkuju.
- Matka. - Hmm?
Matka a boty.
Něco se tam stalo.
Očividně.
Co to bylo?
Její reakce?
Síla té reakce?
Spálení těch bot se mu zapsalo do mysli jako zakázané.
Stalo se to tak součástí sexuální fantazie.
Ta učitelka pak měla úplně jinou reakci.
Takže o svých impulzech dostává zmatené signály od dvou dospělých žen.
Brudos říkal, že ho ženské boty přitahovaly už před tím vším.
Podpatky vzal ze smetiště, když mu bylo pět.
Ne každý souhlasí s Freudovými teoriemi o sexualitě,
ale potvrdil, že své preference objevujeme už v útlém věku.
Takže kdy to přišlo?
Jak se to spojilo s jeho sexualitou?
Mohl tam být nějaký bod, kdy do toho někdo... zasáhl?
No, kladeš ty správné otázky.
- Já chci správné odpovědi. - To my všichni.
- Jsem rád, že jsi tady. - No...
Bille. Přemýšlel jsem o Brudosovi ještě z jiného pohledu.
Pamatuješ, co Wendy říkala o zříkání se zodpovědnosti?
Nech si to.
Policejní oddělení Fairfield.
Můžu mluvit s detektivem McGrawem? Tady Bill Tench z FBI.
- Je teď pryč. Můžu něco vyřídit? - Ano.
Řekněte mu, ať se podívá na fotky z případu Ady Jeffriesové.
- Ada Jeffriesová? - Přesně tak.
Ať se podívá na uzly, kterými byla svázaná.
Jsou námořnické a Fairfield je uprostřed pevniny.
- Dobře, dám mu vědět. - Děkuju.
- Vrátil ses k Fairfieldu? - Řekli jsme, že se na to podíváme.
- Jsi si jistý, že tam pořád je něco... - Holdene, dej mi pokoj.
Někdo tady vstal špatnou nohou.
Bille.
To, co jsem včera říkala o objektivitě,
měl jsi pravdu, je to kravina.
Je to složité.
Setkal jsem se s šílenstvím. Byl jsem v armádě.
Vyučování byla brnkačka. Nevadilo mi o tomhle přednášet.
Ale... co jsem vůbec věděl?
Tihle lidé jsou extrémně narušení a vědí, jak poškodit jiné.
- Už jedu jen na výpary. - Můžeš si dát přestávku?
- Ne. - Promluvit s někým?
- Mluvím s tebou. - Ne, s profesionálem.
Ty jsi profesionál.
Jsem spolupracovník. Nemůžu ti dělat terapeuta.
Terapeuta? Tak to nemyslím.
Časy se mění. Nemusíš být dobrý voják.
Je úplně imunní.
Jak s ním mám pracovat?
- Nazdárek. - Můj bože, vypadáš skvěle.
Ty taky.
Jsem tak ráda, že mám po zkouškách.
Udělala jsem večeři.
To bylo ohromující.
No, netvař se tak překvapeně.
- Tajila jsi to přede mnou. - To přece hodné holky dělají, ne?
Fungovalo to. Vezmi si mě.
Abych ti mohla vařit? Ne.
Na tvé kulinářské schopnosti.
- Na tvé orální schopnosti. - Přestaň.
Na změnu života.
Na otevření mé mysli.
Inspiraci k návratu do školy.
Nemělo se připíjet na mě?
Chci, abys věděla, že tě chápu.
Jak oddaná a disciplinovaná jsi.
Hej.
Máš odvahu nechat se unést zvědavostí.
Dobře, stačí.
A snášíš mé tendence pokračovat.
To dělám.
Jsem rád, že můžu být součástí tvého života.
Pojď.
No tak.
Počkej chvilku.
Co se děje?
Tobě se to nelíbí?
Ale ano, líbí.
Jsi v pořádku?
Je to divné.
Tohle?
Jen to... nejsi ty.
Ano, Holdene. O to tady jde.
Annie, J.P. J.P.
PoštovnéZDARMA.cz nakupujte a prodávejte s námi