Použijte bezplatný kód JOINNOW na stránce www.playships.eu
MINDHUNTER - S01E10 mikokika, Annie
Přišel další.
„Kéž bys tu byl."
„Drahý Holdene, je to doba, co jsme se naposled viděli,"
a zatím co má vzpomínka na tvůj hlas bledne,
vzpomínka na náš rozhovor ne.
Mám další postřehy k mému chování,
o které bych se s tebou rád podělil, co nejdříve to půjde.
- Srdečně zdraví, Ed Kemper." - Ed Kemper ti píše?
Jestli se nás Kancelář rozhodne navštívit…
Ať jdou do háje.
- Bill Tench. - Bille, Detektiv Chambers.
Zdar Gordone, jak to u vás jde?
- Nepotěším tě. - Dobře.
Devier podstoupil detektor lži.
Chtěl jsem vidět jeho reakci a on souhlasil.
- Detektor lži? - Přesně tak.
- A prošel. - Neprůkazné. - Do hajzlu.
Málokdy je takový výsledek.
Protože se to stává pouze v šesti procentech případů.
Většinou to záleží na způsobu jak je otázka položena.
- Laborka našla Lisinu krev na tom kameni. - Neprůkazné.
Devier má čerstvě uklizené auto.
- A tudíž žádný fyzický důkaz. - Přesně tak.
Myslíte, že je to špatné, neprůkazné?
Rozhodně to nestačí na jeho zavření.
Nejhorší možný scénář je, že bude zproštěn viny.
- Vydržíš chvíli? - Jistě.
- Slyšeli jste to? - Nic na něj nemají?
Podstoupil detektor s úsměvem na tváři.
Teď bude extra namachrovanej.
- Promluvíme s ním. - To pochybuju.
- Požádej ho. - Na kolik procent jsme přesvědčeni o jeho vině?
- Sto procent. - Já tak 70.
Není náhoda, že tenhle řezač stromů
byl obviněn ze znásilnění v dalším okrsku.
Určitě mu sdělili jeho práva.
Mají tam trest smrti. Proč by s námi mluvil?
Je to narcista. Bude si chtít dokázat, jak je dobrý.
Ať Chambers domluví schůzku.
- Gordone? - Ano?
Máme nápad.
- Můžeš Deviera nechat znovu předvést? - Jistě. Dnes večer?
V šest, v sedm odpoledne. Neformálně. Takový večerní rozhovor.
Ujisti ho, že není zatčen, ale že je to důležité, že s ním chce mluvit FBI.
Proto tak pozdě, aby to vypadalo neformálně?
Zkus to tak podat. Bude unaven a nebude tak ve střehu.
Pak si uvědomí, že makáme po službě. Že je to vážný.
Až bude u vás, nechte ho čekat.
- Dobře. - Nejméně hodinu.
A to má jako...
Už jsi někdy čekal u doktora na výsledky?
Potřebujeme, aby si vytvořil vnitřní paměť.
Potřebujeme vyvolat fyziologickou odezvu.
- Potřebujeme botu. - Botu?
Botu jsme použili u jiného sociopata.
Musíme najít obdobu pro Deviera.
- Ukažte, co všechno na něj máme. - Brassi.
- Toť vše? - Nic víc.
Dobře, potřebuju víc. Několik takových složek.
Běž ke kopírce. Použij klidně prázdné papíry.
Ať to vypadá jako zlaté stránky.
- Sklad důkazů? - Tudy.
Co to tu máme?
To je dokonalý. A její hůlka? Pro mažoretky?
- Tu jsme nenašli. - Dobře.
Vezměte všechno do výslechové místnosti.
Ano, pane.
Něco z místa činu?
To, co je na spodní polici.
Dobře.
- Je tu nějaký supermarket? - Hned vedle náměstí.
Sežeňte hůlku. Může být i levná. Odstraňte cenovku.
- A trochu ji ušpiňte. - Dobře. - Nechci, aby viděl důkazy.
Chci, aby viděl sladkou dívenku.
Rychle.
Až tu bude Devier,
budu mu klást otázky, které vám budou asi nepříjemné.
Porazil detektor, takže je celkem v klidu.
Nezasahujte do toho, dobře?
Jasně.
Standardní postup FBI?
Spíš jeho vlastní.
Právě přijíždí.
Deviere.
Tudy.
Tady počkejte na chodbě.
Vyčkejte na příchod agentů. Chcete cigarety, nebo něco?
- Jo, to by bylo skvělý. - Dobrá.
Nevím, co víc jim můžu říct.
Ale pomůžu, jak budu moct.
Jenom si chtějí promluvit. Tudy.
Je tam.
Dobrý den, jsem zvláštní agent Holden Ford.
- Zdravím. - Zvláštní agent Bill Tench.
- Zdravím. - Detektiv Chambers, toho už znáte.
Děkujeme, že jste přišel. Byl jste poučen o svých právech?
- Po druhý. - Skvělé.
Pokusíme se vás co nejméně zdržovat.
Jsem si jist, že máte dnes večer lepší věci na práci.
Armáda nebyla nic pro mě. To je fakt.
Tvrdá disciplína, neustálá buzerace.
Mám rád větší pohodu, chápete.
Dělat venku, na čerstvým vzduchu.
John, můj šéf je super, že mě přijal, i s tím mým škraloupem.
Vypadalo to ideálně.
Pěkně venku, makat rukama.
- Armáda není pro každého. - To člověk zjistí až tam.
- Dobrovolník? - Vietnam byl prakticky minulost, vypadalo to na pohodu.
Dvakrát ženatý a rozvedený?
Co dodat? Jsem oblíbenej u holek.
- Nebo naopak. - Záleží, jak na to hledíš.
Udělal jsem chyby. Vzal jsem si svoji první lásku v šestnácti.
Potom, cos seknul se střední?
- Jo. - Proč?
- Nevydržím sedět v klidu. - Taky mně ze školy trochu hrabalo.
Páni, první svatba v šestnácti.
- Proč jste se rozešli? - Furt jsme se jen hádali.
- Co druhá žena? - Stejnej příběh.
Ale s tou první jste zase spolu.
Já vím, je to trochu...
Stejný příběh? Stále se hádáte?
- Občas. - Ale už jí není šestnáct.
Ne. To teda ne.
Kouzlo mládí je pryč.
Víte toho o mně dost.
FBI je pečlivá.
Jo, jasně. Jsem gangster, nebo co?
Byrokracie.
Můžeme přejít k věci? Mám i jiný plány na večer.
Jistě, jistě.
Přejdeme k věci. Jsi pro nás cenný svědek, Gene.
Týden před Lisiným zmizením jsi byl poblíž.
Měl jsi na celou ulici krásný rozhled.
No, to jo, ale nic jsem neviděl.
Soustředil jsem se na stromy. To jinak nejde.
Obzvlášť při práci s motorovkou.
Chápu, ale...
Jsi naše poslední záchrana.
Jsi něco jako očitý svědek.
Šel jsem na ten detektor. Jsem otevřená kniha.
Díky.
Takže...
Ten týden jsi ji musel vidět přicházet i odcházet.
Ani ne. Možná jednou nebo dvakrát.
V tom kostýmu jsi jí nemohl přehlédnout.
Jo. No jo, párkrát jsem ji v tom asi viděl.
Klobouk s peřím, stříbrná hůlka?
- Jo. - V kolik ráno odjížděla školním autobusem?
No, přijížděl jsem asi v sedm,
ona vyrážela asi půl hodiny potom.
A vracela se kdy?
Těžko říct. Asi v půl čtvrté, ve čtyři.
Viděl jsi ji s někým mluvit když se vracela?
- Ne, pane. - Někdo na ulici, kdo tam zjevně nepatřil?
Nevím, ale, chci říct...
Ten týden, co zmizela, jsem ani nebyl v práci.
Pravda.
Konec kazety.
Tohle měla na sobě ten den.
Hrůza.
Podle všeho byla fajn holka.
Jo, vypadala přátelsky.
- Všiml sis? - Viděl jsem ji hrát si před domem se psem.
Řekl bych že byla...
- Předčasně vyspělá? - Tak.
Něco jsi jí říkal?
- Ne. - A ona tobě?
Párkrát mi zamávala.
- Byla roztleskávačka? - Mažoretka.
Tyhle holky jsou jiná liga.
Vždy jsem pro ně měl slabost.
Chci říct...
v tom kostýmu vypadá k nakousnutí, že?
- To jo. - Dost odvážné.
Celkem jo.
No tak.
Vy si to nemyslíte?
No...
Rozhodně vypadá starší než na dvanáct.
- To mě taky napadlo. - Dobře. Díky. Nejsem sám.
Dnešní holky rychle dospívaj.
To teda.
V podstatě ještě dítě.
To ale pachatel nemusel tušit.
No, sedím tu a zavařuju mozek,
jestli jsem někoho viděl, ale...
Myslíme, že věřil, že je starší.
Sdílná, možná ho i oslovila.
Myslel, že je plnoletá...
Plnoletost je tu od čtrnácti.
Fakt?
Jo.
Páni.
Georgia je v tomhle celkem pokroková, řekl bych.
Když jí tam dole začnou růst chlupy,
měla by mít právo rozhodnout s kým si to rozdá.
Jo, čéče. Takhle jsem o tom neuvažoval,
- Ale jo. - Ale je to pravda.
- Měl bys to prosadit. - Některý ženský se dole holí.
- Viděls to někdy? - Ne. - Vypadaj tak mladě.
- Tys to viděl? - Ne, ale slyšel vyprávět.
- Chtěl jsem to po mý holce. - Co ona na to?
- Zvažuje to. - Jak jsi to podal?
- Řekl jsem: „Zlato, tohle mě fakt rajcuje." - Jako by se nechumelilo?
Jo, ale nevím, jestli to udělá.
Dnešní ženský jsou paličatý, ale bylo by to sexy, co říkáš?
Jasně. Užít si s mladou frndou, než z ní je mamina.
Ona do něj hučí, on přemýšlí, že už je zralá, když nosí ten kostým,
vrtí hůlkou, pochoduje v kapele, asi i nějaký chlupy už má, i když jen pár.
Dáme si pauzu.
Potřebuješ pauzu, Gene?
- Ne, jsem v pohodě. - Ale já jo.
Jsem znepokojen, jakým směrem se to ubírá.
Říkal jsem, že musíte zůstat v klidu.
Kdyby u soudu prasklo, že jsme naznačovali, že s ním flirtovala...
- Jak by mohlo? - Vypnul kazeťák.
Jo, viděl jsem.
Ale o tom jsem taky nevěděl.
- Vy s tím souhlasíte? - Teoreticky. V praxi méně.
Beru plnou odpovědnost za to, co se tam stane.
Většina lidí by to nazvala sběrač třešní,
správně je to ale vysokozdvižný vozík, nebo náklaďák.
Jak jsi byl nejvýš?
Asi patnáct metrů.
- Na stromě? - Přesně tak.
- Ale máš jištění, ne? - To je jasný, v takový výšce?
Ale občas se musíš natáhnout ke vzdáleným větvím.
- Nekoukat dolů, co? - To už mi nevadí.
Viděl jsi Lisu, jak ti párkrát mávala.
Nebyl jsi zas tak vysoko, abys to neviděl.
- Nevím to jistě. - Mluvila na tebe někdy? - Ne.
Ale to už jsem vám říkal.
Dobře.
Proč?
Máme svědka, co vás viděl spolu mluvit.
Já myslel, že klíčovej svědek jsem já.
Jediný, co sledoval ulici.
Hele, jsi celkem fešák.
Přišla za tebou, aby se s tebou seznámila?
Vidí tě tam nahoře každý den, jak se potíš na slunci.
Možná ti nabídla colu?
Možná přišla a něco říkala.
Vzpomeneš si co?
- Možná. - Začíná se ti to vybavovat.
Jen to, že asi něco říkala.
Co říkala?
- Nevím. - Nevíš?
- Ne. - Nic tě nenapadá?
Tys ji neposlouchal?
Nevzpomínám si.
Ptala se na tvou práci, jak to jde, kde bydlíš?
- Tak něco. - Běžná konverzace.
Přesně.
Určitě si říkala, že jsi hezkej týpek.
- To nevím. - Myslíš, že byla hezká?
Shodli jsme se, že vypadala minimálně na čtrnáct.
- Asi, možná. - Co?
- Že byla hezká. - A předčasně vyvinutá.
Nevadilo jí, že jsi starší.
Možná se jí to i líbilo.
Jo. Vypadalo to tak.
Po práci, když už jsi tam nebyl,
- myslel jsi ještě na ni? - Ne.
Šel jsi třeba okolo, mrknout, jestli nechce ještě pokecat?
Ona s tím začala, že?
V podstatě.
Co její sako?
Viděl jsi ho na ní někdy?
Podívej se zblízka.
Když jsi na ni čekal na zastávce, měla ho na sobě?
Na místě činu bylo hodně krve.
Tajíme detaily, ale její lebka byla rozdrcená.
To krev stříká všude.
V takových případech,
je pro útočníka téměř nemožné aby se vyhnul potřísnění krví.
Kůže na hlavě má tisíce pórů.
Krev stříká všude, jako jemná mlha.
Dostane se do vlasů, do nosu.
Moc bych se divil, kdybys na sobě žádnou neměl.
Je umytej. Co to máš pod nechty?
- To je jen špína, Bille. - Měli bychom odebrat vzorek.
- Nehty si určitě vydrhnul. - Máš to v uších?
Kdy sis je naposled čistil?
- Chceš odebrat vzorek? - To můžeme?
Jo. Můžu to zařídit.
Nic neříkáš.
Když někoho obviníme z vraždy,
pokud je nevinný, nezmlkne.
Křičí, že je nevinný.
To teda. „Co si to dovolujete? Seru na vás. Znám svoje práva."
Viník zmlkne, pozorně poslouchá,
- tak jako právě teď ty. - A pokud ječí, aby tě přesvědčil o své nevině,
- poznáš ten rozdíl. - Rozhodně.
Proč tak koukáš na ten kámen?
Nevinný byl si jen domýšlel jeho význam.
Použil ho jako vražednou zbraň, že?
Když se to zvrtlo.
Tohle jsi nechtěl, viď?
Přišla k tobě, byla fajn,
a pak se to podělalo.
Otázka nezní: „Udělal jsi to?" Víme, že jo.
Otázka zní...
„Proč?"
Asi víme proč a chápeme to.
Jen chceme, abys nám to potvrdil.
- Dá se to vyučovat? - Mělo by.
Bille, proč to neučíte na akademii?
Protože se to zatím sami učíme.
- Chutná ti burbon? - Jo.
Ještě dvakrát. Co nechápu je ten kámen.
Nedokázal se vůbec ovládnout.
- Každý má svůj kámen. - Co?
Něco, co je rozhodí.
Jako, například, můj poslední rok na vejšce.
Přijel jsem domů na Vánoce, sedím s tátou v kuchyni u stolu
a máma donese vaječný koňak.
Podá mi sklenku a říká:
„Holdene, už jsi měl sex se ženou?"
- Bože, ne. - Jo jo. Já na to: „Jo mami, měl."
Ona na to: „Jak se jmenuje?"
„Vlastně jich bylo víc, mami."
Až do dna.
A pak...
„Holdene..."
„Kdo si tě teď vezme za muže?"
Říkám ti, kdyby se mě na to zeptala dnes znovu,
přišla by stejná reakce. Totálně bych se složil.
Ona je tvůj kámen.
Přiznejme si to.
Jediné, co udělal je, že před něj položil vražednou zbraň.
Bille, no tak. Předpokládali jsme, že vrah cítí vinu.
A pak jsem jenom...
vytvořil situaci, kde ho ta vina kompletně přemohla.
To nebyla vina. „Do hajzlu, dostanu křeslo."
Jak jsi na tohle všechno přišel?
Rozhovory s Richardem Speckem, Jerry Brudosem a Edem Kemperem.
Osobně jsi s nimi mluvil?
A doufáme, že bude i Manson a Berkowitz.
- Nekecej. - Neuvěřitelný. - Jací byli?
Myslím, že nebudu přehánět, když řeknu...
totální pošahanci.
Amen.
A co jsi mu řekl?
Dostal jsem ho tím, že jsem mluvil o mladých holkách,
jak jsou sexy a vypadají starší.
Ale zabralo to.
Ukázal jsem mu vše, co měla na sobě,
obraz posledních dnů života dvanáctileté dívky.
Zinscenoval jsi to. Jako režisér.
- Asi jo. - Jenže on nevěděl, že hraje roli v tvém dramatu.
Nervy drásajícím dramatu.
Hlavním bodem bylo odhalení kamene.
Totálně se sesypal.
Najednou byl cítit v místnosti zápach.
- Pavlova teorie. - Vina.
Ale tys byl od začátku přesvědčen o jeho vině.
Bylo to celkem jasné.
Ano, ale pouze předpoklad.
Správný předpoklad.
Je správně, když postupuješ zpětně od závěru?
Když se tvá teorie prokáže.
Tys ho přivedl k emocionální odezvě.
Dostal jsem vraha dětí za mříže.
Jako Perry Mason?
- Přesně tak. - Jenže on se v tom tak nevyžíval.
- Přestaň mě analyzovat, prosím. - Neanalyzuju tě.
Máš tyhle komentáře ke všemu, co dělám.
Mluvila jsem o tvé práci. Takhle komunikujeme, ne?
Ty mluvíš o své práci, já ti sdělím svůj názor.
Možná nestojím pokaždé o tvůj názor.
- Když je jiný než tvůj, že? - Nemohla bys prostě být moje holka?
Jen tak poslouchat?
Myslíš mlčet a zbožňovat tě?
Mohla bys to alespoň zkusit.
Vyrábění nábytku z lidských ostatků
bych dal do organizovaných.
Jsme slavní.
Očividně práce Atlantské policie.
„Darrell Gene Devier se hroutí při výslechu agentů FBI nového typu."
- To jako my? - A kdo jiný sakra?
- Jsou tam jména? - Přečti tu část o...
„Energický chlapec z Behaviorální jednotky, co kamarádí s Edem Kemperem."
Kdo mluvil s novináři?
Nejspíš tvůj alko-kámoš s tím dětským ksichtem.
To byla důvěra k zástupci vymáhání práva.
- K opilému. - Slavícímu.
„Použitím důkazů z místa činu
se mu podařilo prolomit Devierovy psychické hranice"?
- To zní jako nátlak. - Spíš jako pěkný kecy.
Devier byl u výslechu,
protože se řezaly stromy v ulici kde žila.
- Stará dobrá detektivní práce. - To ho dostalo do té místnosti.
Díky nám se přiznal.
- Pýcha není na místě. - Nic hrozného tam nepíšou.
- Publicita by mohla prospět. - Ne.
Shodneme se na tom, že nejsme připraveni na „Dobré ráno, Ameriko?"
- Já rozhovor neposkytnul. - I kdyby nás správně prezentovali,
lidé by o nás neměli číst u snídaně.
- Proč ne? - Prostě proto.
Bille...
Je možné, že jsi naštvaný
protože se tam nepíše o tobě?
Ahoj Susan. Tady doktorka Wendy Carrová. Potřebuji rezervovat let na zítra.
Nevím, jak mu mám nasadit náhubek.
- Nevracej se do Bostonu, prosím. - Atlanta. Odlet z Dulles.
- Pokud možno stejný den. - Proč do Atlanty?
- Promluvím s prokurátorem ve Floydu. - O čem?
Je to v tom článku, zvažují trest smrti.
- No a? - Nemůžeme s tím být spojováni.
Pardon. Ano jsem. Ještě jednou to číslo, prosím.
Cože? To se nás netýká.
- Mě ano. - Zavraždil dvanáctiletou dívku. - Vím, co udělal.
Okno nebo v uličce, je to jedno.
- V Georgii mají trest smrti. - Asi budu potřebovat auto.
Co jim chceš říct?
Čekají nás čtyři rozhovory. Nikdo s námi nebude mluvit,
pokud si budou myslet, že posíláme lidi na elektrické křeslo.
Ani nikdo z vymáhání práva,
pokud si budou myslet, že nechceme potrestat násilníky a vrahy.
To zní dobře. Kabriolet nebo T-top.
Nemůžeš zastupovat FBI.
To nemám v plánu.
Nepochopí, co s tím máš společného.
Pokud nevidíš, jak nás tato situace ohrožuje,
pak opravdu nevím, co ti mám říkat.
Omlouvám se, je tu hluk.
Ještě jednou to číslo, prosím.
Jeď s ní.
Tys to zpackal.
Zavři dveře.
Už to mám, děkuji.
Nech to na mně. Jsem zvyklý s nimi hovořit.
Paní prokurátorko Mayweatherová,
- díky, že jste si na nás našla čas. - Ester, prosím.
Jsem ráda, že poznávám muže který dostal Gena Deviera.
Potěšení na mé straně. Profesorka Carrová je poradce pro FBI
a pomáhá nám vytvořit program...
Omlouvám se, ale mám opravdu málo času.
Zpovídáme obzvlášť násilné útočníky.
Nejhorší z nejhorších.
To vyžaduje jistý prvek důvěry,
pokud máme získat informace dobrovolně.
Snažíme se být objektivní, neboť jejich informace jsou cenné.
Pokud ale zjistí, že naše metody jsou používané k jejich zničení...
Jak by k tomu mohlo dojít?
Agent Ford sestavil na základě výzkumu psychologický profil Deviera,
který byl použit k získání doznání.
Takže je obviněn a bude popraven...
Zlatíčko, my kriminálníky nezabíjíme.
Zabíjejí se sami.
- Jak to myslíte? - Jejich chování je posílá na křeslo.
Myslím, že ve skutečnosti...
Když hovořím k porotě, tak se ptám: „Sledujete televizi?“
Většina z nich ano. A pokračuji: „Kdo sleduje seriály s policisty?"
V tom okamžiku víte, zda máte hloupou, nebo rozumnou porotu.
A tak řeknu, „Zapomeňte na televizi, ta vám neukáže, co si prožije oběť."
- Ne. - Neuslyšíte tam křik
znásilňované ženy.
Ani neucítíte zápach škvařící se kůže, když ji pálí cigaretou.
- V žádné reality show. - Nezpochybňuji soudní postupy.
- Jenom... - Ještě jsem neskončila.
Jde mi o to, že představa vraždy a skutečná vražda,
jsou dvě odlišné věci.
Pouze pokud cítíte bolest obětí a jejich blízkých,
tak poznáte závažnost rozhodnutí, které vrah učinil.
A toto rozhodnutí pečetí jeho osud.
Není důvod zabíjet lidi, když máme peníze na vězení.
Tito lidé stráví zbytek života v příšerných podmínkách,
které nejspíš odráží prostředí v jakém vyrůstali.
Možná... Omlouvám se. Ale možná místo pro a proti...
Ano, přejděme k věci.
Vážně myslíte, že navrhnu nižší trest než smrt,
aby si FBI nepokazila jméno?
Ne FBI, ale náš behaviorální výzkum.
Obávám se, že bez důvěry
neuskutečníme náš hlavní cíl,
jímž je možná prevence podobných případů.
Žádám vás o zvážení doživotí bez možnosti propuštění.
Jsem zvolený zástupce.
Zde v Georgii, je smrt vůlí lidu.
Takže pokud netoužíte po publicitě,
pak doporučuji vyhýbat se médiím.
- Co jsi čekala? - Smysluplnou konverzaci.
Nevím, co jsem čekala.
Věnovala jsem tomu spoustu času a...
doufala jsem, že dokončíme náš výzkum
- dříve, než bude využíván tímto způsobem. - Jaký by v tom byl rozdíl?
Nemusela bych se účastnit schůzek, jako byla tato.
A odejít bez poskvrny?
No tak, Wendy, na to jste příliš chytrá.
Očividně ne.
Těžko se vyhnout trestu smrti ve státech s trestem smrti.
Což neznamená, že to, co děláme je špatné.
- Ahoj. - Ahoj.
Venku je příjemně.
Jak tam bylo?
Horko, vlhko, mizerně.
Georgia.
- Jsi po jídle? - Ne.
Fajn. Zajdem na večeři?
Pokud ano, tak je nejvyšší čas.
Myslím, že ne.
Dobrá.
Stále jsi naštvaná?
Jsi...
- Co přesně jsi? - Musím něco být?
Už pár dní myslím na to, když jsme se poznali.
Byl jsi tak k sežrání. A tak zvídavý.
Stále jsem...
zvídavý.
Ne.
Změnil ses.
Jsem ta samá osoba, kterou jsi ulovila na tu kombinézu.
O tom pochybuji.
Ale i já jsem se změnila.
Kam tím vším míříš?
Jen přemýšlím, hovořím.
Přemýšlíš o čem?
- Nevím. - Ty nevíš?
- Já nevím. - Ale no tak, Debbie.
Ty umíš číst v lidech.
Tak se předveď.
Dobře.
Takže...
když jsem dorazil, nepozdravila jsi mě.
Nepozvala jsi mě dál a večeřet se mnou jsi odmítla.
Sedíš tu, se zkříženýma rukama,
což, jak tě znám, není dobré znamení.
Poslední dobou máš stále špatnou náladu,
často vyvoláváš hádky,
stále mě hodnotíš a kritizuješ.
A přesto že zvažuješ, že sekneš se školou,
trávíš noci nad domácími úkoly,
takže se v posteli už téměř nepotkáme.
Když jsem přijel, nabídla jsi mi svou sklenku,
což by se dalo chápat jako přivítání,
ale i když jsi věděla, že jedu z letiště, nepřinesla jsi sklenici navíc
a půl láhve je pryč.
Což znamená, že mi chceš říct, že...
mě opouštíš?
To že dělám?
Nebudem to dál protahovat. Věci si vyzvednu příští týden.
Dám vědět kdy, kdybys nechtěla být u toho.
Ano, madam. Ne, snažíme se. Jde to pomalu.
- Jistě, vskutku. - Ty jsi to sem přinesl?
Zdravotnické zařízení ve Vacaville. Jak vám mohu pomoci?
Dostal jsem vzkaz, abych zavolal doktor Bruxtonovi.
- Chviličku, prosím. - Viděl jsi někoho to sem dávat?
Teď jsem přijel.
JIPka.
Dobrý den, snažím se dovolat doktoru Bruxtonovi.
Myslím, že je právě na sále.
Mám tu zprávu, abych mu...
Chviličku.
Doktor Bruxton teď nemá čas.
Jsem od FBI. Jmenuji se Holden Ford.
Ano, čeká váš hovor.
Můžete mi říct, o co jde?
Jeden z našich pacientů vás uvedl jako oprávněnou osobu.
Promiňte, to musí být chyba.
To si nemyslím. Edmund Kemper zmiňoval přímo vás.
Vypadá to, že už je mimo nebezpečí.
- Nebezpečí? - Pan Kemper se minulou noc pokusil o sebevraždu.
- Jste si jistý? - Ano, pane.
To je nemožné. Nemyslím, že by si...
Ze sálu jsme ho přivezli v půl páté ráno.
Vede se mu dobře. Uzdravuje se.
- Haló? - Potřebujete ode mě ještě něco?
- Doktor vám zavolá, pokud budeme něco potřebovat. - Dobře.
Ukázalo se, že Kancelář pro odbornou odpovědnost
našla nezpochybnitelný důkaz pro vyšetřování naší jednotky.
- „Nezpochybnitelný důkaz?" - Mají tu kazetu.
- Jak se k nim dostala? - Nemám ponětí.
Vy tři se s nimi máte sejít.
a protože se někdo místo nás zachoval morálně,
doporučuji, abychom jim šli co nejvíc vstříc.
Byla jsi to ty?
Jdi do prdele, Bille.
- Prosím, uveďte svá jména. - Speciální agent Holden Ford.
V jakém oddělení pracujete pro Federální úřad pro vyšetřování?
Pracuji v Behaviorální vědecké jednotce.
Vy a speciální agent William Tench,
jste nedávno vyslýchali vězně Richarda Specka?
- Ano. - Nahrávali jste rozhovor?
- Ano. - Který z vás nahrával rozhovor?
Já.
Vy a agent Tench jste vyslýchali v posledních měsících několik vězňů.
- Také jste to nahrávali? - Ano.
- Kdo? - Já.
- Za jakým účelem? - Archivace, dokumentace.
- Bylo to otravné, agente Forde? - Prosím?
Přišlo vám to otravné?
Přišlo mi to zbytečné.
Co jste provedl s nahrávkou, když jste se vrátil do Quantica?
Předal jsem ji agentu Smithovi, aby ji přepsal.
- Přepsal ji? - Ano.
- A zkontroloval jste to? - Ano.
Rozhodl jste se, že je třeba ji okleštit.
- Ano. - Proč jste se tak rozhodl?
Cítil jsem, že je tam část, který by mohla
vyvolat citovou reakci u jiných zúčastněných.
„Jiných zúčastněných", koho tím myslíte?
Ostatní lidi z FBI.
A lidi z ministerstva, kteří nám poskytují finance.
- Jaká to byla část? - Část, kde jsem se Specka zeptal, proč
„vzal ze světa osm dospívajících krav."
A najednou vás napadlo, že by to nemuselo vyznít dobře.
Přesně tak.
- Ovlivnil někdo váš názor? - Ne.
Váš partner, agent Tench, ovlivnil váš názor?
Sám jsem se rozhodl.
Co se stalo poté, co jste se rozhodl, že je tato část příliš
aby se objevila v přepisu?
Požádal jsem agenta Smithe, aby ji vymazal.
- Jste jeho nadřízený? - Ne.
Kdo o tom v tomto bodě věděl?
Já, agent Smith a agent Tench.
Když jsme se poprvé setkali, abychom probrali Speckovu stížnost,
kdo rozhodl, že se dostaneme pouze k redukované verzi?
- Bylo to moje rozhodnutí. - Nevyřčená dohoda? - Ano.
Požádal jste agenta Smithe, aby lhal o té pásce?
- Ne v tolika slovech. - Co to znamená?
Podíval jsem se na něj.
A požádal jsem ho pohledem.
Věděli o tom i jiní lidé z vaší jednotky?
- Bavíte se, agente Forde? - Možná, kdyby to nebylo tak hloupé.
- Co prosím? - Myslíte si, že nevím, co děláte
s těmito byrokratickými hovadinami?
Takhle to s těmi násilníky dělám, ale lepší.
Agente Forde, jste obviněn ze lži FBI.
Uvědomujete si, jak je to vážné?
Použil jste svůj odznak, abyste se dostal do Kalifornského zdravotního oddělení,
- bez oficiálního povolení. - Abych vyslechl prvního, Kempera,
kvůli kterému začal náš program.
Netrápí nás to, co považujete za své úspěchy.
Trápí nás vaše metody.
To, jak jste mluvil s Richardem Speckem vrhá špatné světlo na celý Úřad.
A co kdybych ho nazval debilem?
Víte, co má na myslí.
Agente, poslouchejte, co vám říkáme.
Ohánět se odznakem je jedna věc. Ale zamlčování důkazů druhá.
Tento druh chování vám naprosto neprospívá.
Právě jsem se vrátil z Georgie, kde moje chování vedlo k zatknutí a doznání
může, který znásilnil a zavraždil dvanáctiletou dívku.
O tom vám jistě můj partner říkal.
Váš partner projevil určité výhrady vůči tomu, jak se chováte.
- Chcete nás rozhádat. - Jen potvrdil naše obavy
ohledně vašeho chování jako federální agent.
Máme to na kazetě.
Na tohle kašlu.
Pokud odejdete, nebudu vám moct pomoci.
Musím o tomhle napsat hlášení.
A to se objeví ve vašich záznamech.
Děláte příšernou chybu.
Chyboval jsem pouze tím, že jsem o sobě pochyboval.
Co jsi jim řekl, Bille?
Řekl jsem jim pravdu.
Dámy a pánové, za malou chvíli budeme přistávat.
Podepište to tu.
Děkuji.
Edmund Kemper?
Děkuji.
Přišel jsi.
Bylo těžké nepřijít.
Zkoušel jsem méně dramatické metody.
- Dostal jsi mé pohledy? - Ano.
Možná není překvapující, že jsi odpověděl až na představení.
Proč jsi mě chtěl vidět, Ede?
Četl jsem o tobě článek.
Měl bych říct o nás.
Atlanta Constitution?
Vyšlo to celonárodně.
Říkal jsi, že jsme přátelé.
- Ano. - Jsme přátelé, Holdene?
V kontextu naší společné práce, jistě.
Naší společné práce.
Hezky jsi to řekl. Zařadil bych to stejně.
A přesto je naše práce nedokončená.
- Dobře. - Jak jsem naznačoval ve svých dopisech.
Máš víc...
- postřehů? - Mám.
Ale nebudu je předvádět jako nějaký cvičený poník,
obzvláště když si o mě mluvil v mé nepřítomnosti.
Používal jsi to, co jsme si řekli, aby ses obhájil.
Ten příběh nebyl...
Trochu jsem přebral.
Co je to za behaviorální profil, co tak vychvaluješ?
No...
Je to způsob, jak stanovit psychologii zločince,
založen na místech činu a osobních charakteristikách.
To se mi líbí.
Jakou mám psychologii?
To ti vážně nemůžu říct.
Nemůžeš, nebo nechceš?
- Je to věc mé práce, Ede. - Moje oblíbená.
Zatím je náš výzkum v počátcích.
Až tak ne, když jsi schopný to vykecávat novinám.
A sám jsi uznal, že jsi tak nějak kvůli mně začal.
Takže mi dlužíš vysvětlení, Holdene.
Jsi, jak mi říkáme, organizovaný vrah.
Kvůli extrémnímu plánování, které vedlo tvé zločiny.
Zkoušel jsi párkrát nahánět ženské,
než jsi si vybral svou první oběť.
Použil jsi vlastní vozidlo, pro únos i pro zbavení se těl.
Sledoval jsi své zločiny v médiích,
což ukazuje přítomnost pokračujících představ.
To je podstata.
Myslíš, že mě můžeš jen tak popsat jedním slovem?
Samozřejmě, že ne. Je to jen způsob, jak třídit charakteristiky.
- Ty jsi teď expert. - Ne.
- Vypadá to tak. - Nejsem expert.
Ale chceš být, že?
Ano.
Lidská krev je velmi horká.
Když je zima je skoro vidět, jak se z ní kouří.
Co to děláš, Ede?
Někdo na mém soudním spise zapomněl pero.
Použil jsem kovový obal.
Tohle jsi chtěl vidět?
Proč bych to chtěl vidět?
Podívej se blíž.
Vážně, to je dobrý.
Víš, ženy mě zpočátku vůbec neregistrovaly.
Nechtěli se mnou nic mít.
Nikdo se mnou nechtěl mít po celý můj život nic společného.
Ani naše kočky, když jsem byl dítě.
Ty holky jsem mohl mít jen tehdy, když jsem je zabil, fungovalo to.
Staly se mými duchovními ženami. Jsou stále se mnou.
Na JIPce je vtipná jedna věc. Není zde žádný poplašný systém.
Je to nedomyšlené, vzhledem k tomu, jací lidé tu mohou být.
Celkem lehce bych tě teď mohl zabít.
Udělat ti nějaké zajímavé věci, než se někdo ukáže.
Potom se mnou duchovně budeš.
Pozval jsem tě na tolik návštěv,
ale ani teď jsem nemyslel, že přijdeš.
Proč jsi tu, Holdene?
Nevím.
No, teď...
Teď je to konečně pravda.
- Jste v pořádku? - Nemohu dýchat. Nemohu dýchat.
- Berete něco? - Nevím.
- Máte alergie? - Nevím.
Umírám.
Neumíráte. Jste v nemocnici.
Snažím se tě varovat, tvůj přístup se ti vymstí.
Tento druh chování vám naprosto neprospívá.
Ne drahokamy, které si myslíš, že těžíš.
Jsme přátelé, Holdene?
Sežeňte doktora!
Kdo sakra jste, myšlenkoví policajti?
- Mučení, zmrzačení. - Tohle je tvůj svět a jsi z něj paranoidní.
mikokika, Annie Nashle u další série ;)
Inzerujte zde svůj produkt nebo značku kontaktujte www.OpenSubtitles.org již dnes