Viděli jste...
Randalle. Dnešek je velkým dnem výcviku.
Roky poznámek.
- Co je to? - Nic.
Když přijde chlap s bílou gardénií, nemluv s ním.
- Ten je můj. Nechceš se zaplést, jasné? - Dorazila policejní zpráva.
- „Nehoda“? - „Nehoda“?
- Vy jste mládě kukačky. - Co jsem?
Lester přirovnával obyvatele k ptákům.
Proč má ta tvoje kreveta nehet?
Není na něm zelená plíseň?
Zjevně jste slyšeli o vazbách mé rodiny na podsvětí.
Jak jste myslela to, že manželovo zmizení souvisí s naší budovou?
Vlastníme Clean-Ups. Jsme čistírna pracující pro Arconii.
Kolik hostů očekáváme?
Jen Altheu, Tima a pár přátel z Bayportu.
Nicky s sebou nosíval karty, kamkoli šel.
Na rubu Nickyho karet je mapa.
Haló?
Clean-Ups Pereme!
George Bernard Shaw kdysi řekl:
„V hazardu musejí mnozí prohrát, aby nemnozí vyhráli.“
Taky řekl pozitivní věci o Stalinovi a byl proti kravám,
ale to není relevantní.
- Mabel, vystřihneme to? Paráda. - Ne.
Kolem roku 1910 došlo k nástupu automobilů
a stáje pod Arconií přestaly být potřebné.
Netrvalo dlouho a nejznámější newyorští gangsteři
pro ně našli lukrativnější využití.
Ve 20. letech 20. století už měla mafie tajné herny po celém městě.
A nejvíce návštěvníků bývalo v Sametovém pokoji.
Po více než sto let v něm byla činěna nejzásadnější rozhodnutí ve městě.
Říká se, že tady byl přidělen kontrakt na Empire State Building,
tady bylo rozhodnuto, že bary budou zavírat ve 4:00
a na poslední chvíli
bylo změněno jméno ostrova Zacharyho Taylora na Rooseveltův ostrov.
I když se móda, výzdoba a klientela během let proměňovaly,
jedna věc přetrvala. Mafie.
Od Luckyho Luciana po Johna Gottiho, všichni vládci jednoho z pěti sousedství
panovali z tohoto místa známého jen vyvoleným. A je to tak dodnes.
Myslel jsem, že Sametový pokoj je mýtus.
On ale existuje. Jak jsem si mohl nevšimnout?
No, vede k němu tajný schodiště, který najdeš jen s kouzelnýma kartama.
Moc bych si nenadávala.
Je to fajn zvrat pro novej díl podcastu.
Mám to natáčet?
- Podcasty točej i videa. - Slyšíš to?
- Není to... - Panebože!
- Olivere, seš to ty? - Mabel?
Seš v pořádku? Co se děje?
Jsem v čistírně. Našel jsem Nickyho Caccimelia.
- Paráda. Zdržíš ho tam? - To nebude problém.
Je po smrti.
- Má všechny prsty? - Prsty?
Tak jo. Zachovej klid. Sejdeme se u Charlese v bytě.
Olivere, ať se stane cokoli, nedotýkej se těla.
Nechceš, aby tvá DNA byla na těle mrtvýho gangstera.
- Hele, koukej na cestu! - Pardon!
Ale ne!
Co to děláte?
Zaplatil jsem si extra škrobení!
Umo, hrozně rád tě vidím.
Smrdí to tu, jako by tu někdo umřel.
Ty jsi vážně vtipná.
- Nechceš zkusit vystupovat? - Proč se potíš?
Prosím?
Proč se potíš?
Ani jsem si nevšiml. Legrační.
Menopauza je náročná i pro nás chlapy.
Musím se odstěhovat.
- Olivere. - Co ta čistírna?
- Panebože, Olivere! - Co jsi to sakra udělal?
JEN VRAŽDY V BUDOVĚ
Díl třetí – Řada pátá Ztuhlost
Panebože, Olivere!
Co je k nepochopení na „nesahej na mrtvolu“?
Kýchnul jsem na něj. Jsem alergický na gardénie a chemii.
Hele, vypadá to...
- Žes spáchal zločin? - Že ses zbláznil?
Chtěl jsem říct „ulítle“, ale i tohle sedí.
- Olivere, cos to udělal? - Je to prosté.
Kýchnul jsem. Musel jsem z něj setřít svoji esenci. Pak mám okno.
A pak jsem tlačil vozík s tělem po 86. ulici.
A mrtvoly ve vozíku z čistírny si nikdo nevšiml?
Tohle je Manhattan!
V tomhle bloku se dějí i divnější věci.
A proč jsi ho vzal zrovna ke mně?
Přeci si nevezmu mrtvolu k sobě do bytu.
Myslíš jen na sebe. Typický.
Mrtvolu jsem k tobě ještě nikdy nepřivezl.
- A co je tohle? - Naznačuješ, že jsem to udělal už dřív.
- Vyser si voko. - Zkoušel jsem. Nešlo to.
Zkoušel jsi to?
- Lidi! - Co?
Můžeme se soustředit na toho mrtvýho chlapa?
- Jo, jo. - Fakt je po něm.
Takhle budeme jednou vypadat všichni.
Ne, já ne.
Mám kontakt na chlapa, co dělal make-up Planetě opic.
Rick mi řekl, že ať budu vypadat jakkoli,
zařídí, abych působil maximálně na 35.
Je mi na omdlení. Jsem malátný.
Vypadám malátně? Cítím se tak.
Uklidni se, sakra.
Čistírna otvírá až v sedm. Ať tam dal Nickyho kdokoli,
čekal, že se tělo najde zítra ráno, až otevřou.
Musíme z něj dostat Oliverovu DNA a tělo tam vrátit, než zjistí, že ho máme.
- Jasný? - Dobrý plán.
- Ano. - Nesnáším to.
Ví někdo, jak vyčistit DNA z mrtvoly?
Tak jo, asi už na něm nejsem.
- Díkybohu za ubrousky od křidýlek. - Ty jíš křidýlka?
Ne, ale jinde vlhčený ubrousky neseženeš.
Teď alespoň víme, že má všechny prsty.
Počkat.
Pod nehty má něco zeleného. Jako náš krevetový prst.
To je prvotřídní lachlánová plsť.
Je z vlny vyhynulého skotského plemene ovcí dunface.
Stejná plsť je v Sametovém pokoji dole.
- O čem to... - Dřív jsem rozdával karty.
Divil by ses, jak plsť ovlivňuje jejich klouzání.
- Hodíš kartu a ta dojede... - V jeho podání je i hazard nuda.
Vrátíme se k Nickymu?
Musíme mrtvole říkat jménem?
Pojmenovávat si nemáš ani humra.
Jméno je to jediný, co o něm víme.
Je to divný. Poprvý oběť neznáme.
Myslím, že je jasné, co byl zač. Nemůžu se na něj ani podívat.
Copak?
Představuješ si, jak bude vypadat tvoje mrtvola?
Řekl bych, že umřeš sám v ložnici.
Nebo na záchodě. Oblíbený místo.
Proč se tohle vždycky děje mně?
Nebo to fakt ozvláštníš
a umřeš sám ve vozíku na prádlo?
Jako já! Jenže já neumřel sám.
Mám sexy ženu, ale o tý ti vyprávět nemusím, že ne?
Prasáku jeden.
A tím končí dnešní Kriminálka: Můj byt. Odvezeme to tělo zpátky.
- Vážně? - Vyslechni mě.
Našli jsme obálku, takže víme, že Lester byl v herně.
A podle plsti tam asi byl i Nicky.
Pokud je možnost, že spolu ty smrti souvisí,
- nedlužíme Lesterovi, abysme to zjistili? - Souvisí? Umřeli týden od sebe.
Má stejný oblek jako v den mojí svatby.
- Může být mrtvý už od té doby. - Ta gardénie ale není zvadlá.
Zemřel nedávno.
Souhlasím. Něco nehraje.
Lesterovo tělo jsme předali policajtům, ti to označili za nehodu.
Uděláme s Nickym to samý?
Vím, že je to trochu hnus, ale je to naše šance.
Můžeme hledat stopy, co jinak nezískáme. A pomůže to podcastu.
Myslím, že na tomhle nikdo nedělá.
Je příjemné být první.
Nakouknout nám asi neuškodí.
- Budeme ho pitvat? - Řekl jsem nakouknout!
Dobře, ano.
První krok pitvy, příčina smrti.
No, možná jsem vedle, ale tipuju sekáček v hrudi.
Sekáček.
Pěkně.
Chtěl jsem se nechat zastřelit u mýtný brány
jako Sonny Corleone, ale to mi zkazila elektronická dálniční známka.
Ale tohle taky ujde. Lepší než tvůj nudnej způsob, že, Savagi?
Čas smrti.
„Tělo patří Cristy.“
Ten podcast o Cristy Tejasový, vysokoškolačce z Corpus Christi v Texasu.
Měli štěstí.
Celej případ se točil okolo času její smrti.
Někdo bude muset ověřit posmrtnou ztuhlost.
Fajn, udělám to já.
Žádná ztuhlost. Zemřel v posledních hodinách.
Nebo už ztuhlost pominula a zase zvláčněl.
Jo, zdá se, že se mu krev nahrnula ke kotníkům.
To se asi nestane hned.
Nejspíš omáčka z toho sendviče, co jsem jedl. To je věc!
Fakt myslíš, že jsem mluvil takhle?
Patřil jsem k mafii, ale trochu mě urážíš. Abys věděl, chodil jsem na Cornellovu.
Dobře, nechodil, ale to jsi nevěděl.
Na rukávu má nějakou bílou látku.
- Možná kokain? - Čichnu si.
V 80. letech jsem režíroval divadlo. Zjistím, odkud pochází.
Vypadá to jako barva.
Jo. Bože, kokain mi fakt chybí.
Ty jemu taky, kamaráde.
SEKÁČEK V HRUDI BÍLÁ LÁTKA
KDE? MOTIV? JAK? PROČ?
Nevidím červy ani vajíčka bzučivek.
Začínal jsem mít hlad.
Neofrňuj se.
Co? Tvoje mrtvola je pro červy moc dobrá?
Nebo pro to další, co ta holka řekla.
BEZ VAJÍČEK A ČERVŮ
Otlaky od provazů. Možná zločin při sexu?
Zkontrolujme mu bradavky.
OTLAKY NA ZÁPĚSTÍ
NORMÁLNÍ BRADAVKY
Co je tohle?
Ne! Ty luxusní kleště ne!
- Prosím, nemluv o červech. - Vypadá to jako popálenina.
POPÁLENINA?
Ztuhlost naznačuje, že je Nicky umřel před několika dny,
ale podle stupně rozkladu zemřel nedávno.
Ty jo, to bylo něco.
Já vím, stylizuju se do Meredith Greyový.
Ta pitva ti podivně zvedá náladu.
Je divný to říct nad mrtvolou,
ale mám pocit, že se mi teď v životě fakt daří.
Však ano!
Provádíš svoji první pitvu, tvůj byt se pěkně vybarvuje.
Já vím.
Mám pocit, že jsem si vysloužila místo v budově. A taky...
Počkat. Pořád nemáme čas smrti.
Jistě. Potřebujeme zbytky. Charlesi, co máš v lednici?
V mrazáku mám čínu, ale je pár měsíců...
Výborně!
Všechny své průlomové nápady jsem dostal nad ohřívanou čínou.
LESTERE, OMLOUVÁ TĚ JEN SMRT NEBO VÁŽNÉ ZRANĚNÍ!
Zase já! Co bude s těmi krevetami?
Abych neodstranil střívko z tebe!
Co když to poslední, co Lester před smrtí viděl,
byly mé výkřiky o krevetách?
Olivere...
Po všem, co pro mě udělal? Nejsem narcista?
Ne, jenom klinicky.
Cože?
Mabel, jaké slovo tě napadne když na mě pomyslíš?
Narcista?
Co to sakra je?
Proč se to dozvídám v 55 letech?
Hele, co jsi Lesterovi řekl naposledy, nezměníš. Nezměníš, jaký jsi.
Jsme komplexní postavy.
Jsme hrdinové s nešvary, chlapi s nešvary, zkurvení šťastlivci
s nešvary. Promiň, nechtěl jsem filozofovat.
Jo, kde se to v tobě bere?
Děje se to vždy, když mám v kuchyni mrtvolu. Na přátelství.
Co Oliverovy ohřívaný knedlíčky?
Zvenku jsou vroucí a zevnitř mrazivě ledový.
- Olivere, seš génius. - To jsi měla říct před dvěma minutami.
Co když ta popálenina za uchem není popálenina?
Co když je to omrzlina? Vysvětlila by, proč se tělo nerozkládá.
Umřel před pár dny, pak byl v mrazáku a roztál až teď.
Nemá popraskaný rty?
Kreativní moc čínského jídla zůstává neporažena.
Dostat niklák, kdykoli mě něco napadlo nad mu-sü...
Mabel, co to děláš?
Kus papíru. Je poslintanej, ale...
Není to logo Arconie?
Nicky měl v puse papír z Arconie? Proč?
Přidám to na seznam našich otázek.
Musíme začít řešit, jak ho vrátíme...
Je 6:45.
Pitvali jsme ho celou noc?
Zatracená vražda, je hrozně zajímavá.
Zvládneme to.
- Během 15 minut ho vrátíme do čistírny. - Dobře.
Zbývá jen 14 minut.
Nepomáháš, Charlesi.
- Dobrý den. - Zdravím.
Cítíš Olivera.
To dává smysl.
Jdu do čistírny. Nic se neděje.
Výborně. Jsem trochu v presu.
Vezmeš mi tam košile?
Na oplátku nabízím terapii zdarma.
To se hodí. Pojištění mi vypršelo už v 80. letech.
Jsem to já! Smrdím!
Tak toho všichni nechme, díky!
Randalle, výtah už zase divně hučí.
Ale ne, to je špatné.
Zní to spíš jako... nebo spíš...
Tak jo.
Zjistím, co o tom psal Lester.
Můžeš to dělat někde jinde?
- S dovolením. - Díky.
Co děláš?
Ta kniha, co mu dal Lester.
Vypadá to na stejný papír, co měl Nicky v puse.
Musíme ji získat.
Běžte, já mu ji seberu.
- Super plán. - Jo.
Počkej, nechal nás tady s mrtvolou, co sem sám přitáhl?
Umí v tom chodit.
Počkat, co tady dělají novináři?
- Tak už zjistili, kde bydlím. - Nejsou tu kvůli tobě, Charlesi.
Panebože.
Mabel Moraová.
- Alteho, co tady... - Teď jsem THĒ.
- Zkrátila jsem to na T-H-E. - Není to „The“?
Ne, protože nad E mám takovou linku.
Můj tým si myslel, že to bude lehčí pro fanoušky. Měl pravdu.
Od změny jména jsem nejhledanější umělkyně na Wondify.
Rebelské! Mabel, odvezu to prádlo.
Jak je to možný?
Zní to cool a záhadně.
A když někdo hledá kapelu, co začíná na „the“,
vyskočím jako první.
Geniální, ne?
Chceš poslouchat The Beatles? Objeví se THĒ. The Spice Girls? Zase THĒ.
The Chicks?
THĒ! Změna jejich jména se mě nedotkla.
Ale dost o mně a mých úspěších. Jak se daří tobě?
Skvěle. Je fakt šílený, že jsem na tebe narazila,
ale musím běžet.
Bože, vůbec ses nezměnila!
Uvidíme se. Koupila jsem střešní byt.
Prosím? Máš byt tady v budově?
- Jo. - Na investici, nebo na bydlení?
Na bydlení.
Můžu tu mít mazlíčka? Mám totiž vydru.
V předchozím bytě s tím hrozně nadělali.
THĒ můžu vás vyfotit? Koukněte sem.
- Pojďme. - Tady.
- Pojď. Zvykneš si. - Koukněte sem.
Jste úžasná.
Fakt? Zase na mě naplácáš DNA?
Ježíši, myslel jsem, že jste v tomhle dobří.
Jo.
Co zas blbne?
Jo.
Ježíši!
Dělám si prdel. Jsem mrtvej.
Ty vole.
Tak jo.
Dejte mi chvilku.
Podívám se...
Ustupte, vy zvířata! Ustupte, povídám!
Svoje kabáty i tašky od New Yorkeru dostanete včas. Zmizte.
Teda.
- Díky, pane Putname. - To nic, chlapáku.
- Randall. - Chlapák Randall.
Jen jsem chtěl říct, že odvádíš skvělou práci.
- Nemám ten pocit. - Máš talent. Nejspíš ji ani nepotřebuješ.
- Co to vůbec je? Návštěvní kniha? - Lichotíte mi.
Opravdu. Chcete něco říct?
Kéž by ostatní byli laskaví jako vy.
- Tak laskavý zas nejsem. - Jste přítelem portýrů.
Vlastně ani ne.
- O čem to mluvíte? Zrovna... - Tohle je skutečný Oliver Putnam. Pardon.
Sice mám barák ve Village a taky vilu na severu,
ale tým mi doporučil nudnější místo. Napadla mě Arconia
plná starých lidi a s Mabel.
Pořád bydlíš s tetou?
Ne, teď mám vlastní byt.
Jo. Je to garsonka, ale je tam vše.
Postel a samozřejmě místo k nahrávání podcastu.
Nikdy jsi o něm neslyšela.
Teď o něm chystají film. Možná to bude velká věc.
Hraje mě Eva Longoria.
Teda. Podcasty poslouchám, abych usnula. Jak se jmenuje ten tvůj?
Jen vraždy v budově.
Nejmenuje se jinak?
Nevidím ho v nejlepší desítce.
Klikni na „zobrazit další“.
Ani nevím, že to jde. Klikám na to. Jedu dál, ještě dál.
Číslo 17, paráda.
Nápad. Co kdybych přišla jako host?
Vystřelí tě to na vrchol.
Ty jo. Víš, asi nepotřebujeme vystřelit.
Docela se nám daří.
Samozřejmě.
Terapeutka, hrozně na mně visí.
Snažíme se spojit už pár dní. Nabídka pořád platí.
Sandro, je to v pohodě. Jak se máš?
Mabel, fandím ti.
Trauma není hezká věc, Sandro. Máme ho všichni.
„Pouze smrt.“
- Není to Pablo Neruda? - Co? Velkej mafián nemůže mít rád poezii?
- Říkal jsem si... - Sranda.
Poslední roky jsem si říkal, že jsem starej,
ale teď všichni pojedou: „Zemřel mlád.“
U mě to tak asi nebude.
No, radši se seber, protože smrt se blíží.
Kuř, dokud můžeš. Proč jsem kurva přestal kouřit?
Na osamělých hřbitovech
jsou hrobky tichých kostí plné. Srdce kráčí tunelem,
temným, temným tunelem.
Smrt je přitahována zvukem.
Jako bota bez nohy, jako oblek bez nositele.
Přichází a klepe. Bez jádra, bez prstů.
Nemělo to tělo viset?
To je fuk. Zapiš, co řekli.
Čas smrti: dnes ráno.
Hlavní podezřelý: rodina Caputo. Čím míň víme, tím líp.
- Co to bylo? - Vyjděte s rukama nad hlavou.
Asi se nám něco zdálo. Radši vypadneme, než nás někdo uvidí.
Nemůžu se ho nabažit!
Vrátil jsem Nickyho. Policajti, co ho našli, jsou křiváci.
- Zametou to pod koberec. - Charlesi, to je velká věc.
A promiň, že jsem tě opustila.
Ne, risk deseti let ve vězení kvůli čistírně jsem si užil.
- Jsem rád, že sis pokecala s kamarádkou. - Není to kamarádka.
Bejvala, ale nedopadlo to dobře. Probouzí ve mně ty nejhorší vlastnosti.
Sotva ze sebe mám radost, nastěhuje se do střešního bytu.
Doslova se na mě kouká shora.
Kašli na ni.
Nepotřebuješ ji. Máš před sebou celý život.
Já, na druhou stranu, jako v básni Pabla Nerudy,
pravděpodobně okusím smrt sám.
To je drsný. Seš v pohodě?
Ano.
Mám ji.
Využils šarm Olivera Putnama?
Tak něco. Není to kniha návštěv.
Jsou tam poznámky o všech obyvatelích a pozorování ptáků.
Je tam báseň o portýrovi, která se jmenuje „Až po vás“.
Hrozná věc. Rýmuje holínky a hodinky.
Chybějící stránka.
Počkat.
Částky, gun, blind. Zajímavé.
Vlhovec hnědohlavý, sojka obecná, kakapu, lemčík.
- To je vtip? Další poznámky o ptácích? - Nicky měl v puse seznam ptáků.
Proč jsou zakroužkovaní s částkama peněz?
No, gun, blind a river jsou pokerové termíny.
No a co?
Lester chystal ptačí verzi obrazu psů hrajících poker?
Bože, to je trapnější než ta báseň.
Lesterova žena řekla, že přirovnával lidi k ptákům.
Možná jsou to krycí jména pro lidi, které sledoval.
Ty částky můžou být jejich sázky.
Je to dost peněz.
A už je to zase zajímavé.
Každá stránka je záznam ze hry konkrétního týdnu.
Hrávají v sobotu...
o půlnoci, takže možná budou hrát i dnes.
Musíme tam.
Začínají o půlnoci?
Do půlnoci třikrát vstanu na záchod.
Nějak to vymyslete, hráči, co tam byli,
když umřel Nicky a Lester, se můžou vrátit.
Vyrazíme tam dřív, schováme se a zjistíme, co jsou zač.
Dobře. Ale pokud máme infiltrovat půlnoční hru newyorských gangsterů,
musíme si nejdřív dát šlofíka!
- To jo. - Jo.
Zvládneš to.
Co tady děláš?
No tak, Randalle. Zvládneš to.
- Randalle? - Jak můžu pomoct?
Pane Putname.
Vracím ti tu knihu.
A omlouvám se za to nedorozumění.
Vyrval jste mi ji z rukou.
Ano, nedorozumění bylo, že sis myslel, že to neudělám.
- Vše v pořádku? - Jo.
Ne.
Bez Lestera se to tu rozpadá. Abych pravdu řekl,
nedokončil jsem zácvik, takže se mu nemůžu vyrovnat.
Vyprávěl jsem, jak Sheena Eastonová hrála Mojžíše
v mém genderově opačném muzikálu Deset přikázání?
Ale ne, v knize psal, že se to může stát.
Bylo to v noc premiéry. Tehdy neznámá Sheena
měla nahradit nenahraditelného Charltona Hestona.
Vůbec se to nepovedlo.
Lidi se bouřili. A rozhodně to nesouviselo se scénářem.
Tak jsem si s ní sednul.
Řekl jsem jí: „Milá Sheeno, nesnaž se být Chuckem.
Snaž se být vlastní svíčkovou.“
A zbytek je historií.
- Muzikál byl úspěšný? - Řekl jsem, historií.
Je těžké nahradit legendu, nesnaž se být Lesterem.
Nemůžeš být někým, kým nejsi.
Pořád mám otázky ohledně toho muzikálu, ale asi chápu, co mi chcete říct.
Díky, pane Putname.
- Je mi fuk, co tvrdíte, jste fajn chlap. - No, díky.
Možná to bude neuvěřitelné,
protože působím chlapecky,
ale nějakou dobu už tady bydlím.
Když budeš chtít, můžu ti pomoct dokončit zácvik.
- Vážně? - Ano.
Obrať se na mě s jakýmikoli otázkami.
Otázky vlastně mám. Můžeme začít hned?
Ne, teď si musím zdřímnout,
ale kdykoli jindy jsem ti k dispozici.
- Díky, pane Putname. - Zvládneš to.
Smrt leží v našich postelích.
V pohodlných matracích a černých přikrývkách.
Žije naplno a pak náhle zavelí.
Zavelí a neznámý zvuk se opře do peřin.
Postele pak vplouvají do přístavu, kde čeká smrt
v admirálském šatu.
Tady je anonymní pacient generál Custer.
Jsem ve skupině doktora Tidymana,
rád bych si objednal další čtyři dávky
„483-763-28XYT“.
Na suchu jsem od čtvrtka, takže je potřebuju rychle.
Generál Custer.
Je dobře, že tu jsme brzo.
Někdo má novou identitu, aby se před mafií skryl.
A my tady jdeme do jámy lvové.
Je zamčeno.
Otvírají se kartou.
Ladnost.
Páni.
Opravdu to celé roky bylo pod Arconií?
Jo. A byl tu Lester i Nicky.
Tahle místnost musí skrývat odpovědi.
Počkat, nevypadají jako mafiáni.
Nejsou to mafiáni.
- Jsou to generální ředitelé. - Poznávám ho. Vynalezl tamtu věc.
Nebyla ve vesmíru s Gayle a Oprah?
Vyhledám je v Safari.
- HTTP//. - To HTTP psát nemusíš.
Dej to sem, dědku. WWW.
To taky psát nemusíš. Mám to.
Technologický miliardář Sebastian Steed. Říká si „Bash“.
53 miliard
To jsem říkal. Vynalezl tu věc.
Ten další je Jay Pflug. Z farmaceutický rodiny Pflugů.
19 miliard
Vyrábí návykové látky, co zničily život spoustě lidí.
Dělají taky moje prášky na tlak, jsem ve střetu zájmů.
A Camila Whiteová. Patří jí půlka newyorských hotelů.
47 miliard
Neutrální kašmír jí fakt sedí.
Je jako lidské zhmotnění kuchyně Nancy Meyersové.
Lidi, jsou to miliardáři.
Nejsou to klasičtí mafiáni. Je to nová newyorská mafie.
Řekni, že to nahráváš. Dobře.
Musím se napít.
Koukni na bar.
Změnilo se město, ale i lidé u moci.
Mafie, jak jsme ji znali, tu sice už není, ale že mnozí musejí prohrát,
aby hrstka elit vyhrála, nikdy neplatilo více.
Velurové teplákovky a zlaté řetězy jsou pryč,
ale nahradily je mokasíny a dogecoin.
České titulky: Tomáš Slavík