Viděli jste…
- Jsem LESTR. - To je náš nový portýr.
Jmenuje se po zemřelém.
Co se to děje s naší vražednou budovou?
Všechno se rychle mění.
- Promluv si s Lesterovou ženou. - Lilian mě zbožňuje.
Je to Lorraine.
Jsem ve skupině doktora Tidymana, rád bych si objednal další čtyři dávky…
Nicky je s sebou nosíval, kamkoli šel. Možná to něco znamená.
S kartami to umím.
I s jinými věcmi.
Ten stůl už něco zažil.
Co myslíš, že se tu stalo?
Když Nicky umřel, hrál jsem s těma pitomcema.
Nicky mu usekl prst.
Jay přišel o prst na pravačce.
Náš prst je zahnutej doleva.
Tohle není jeho prst.
Dle podepsané smlouvy nesmíte mluvit o vedení společnosti.
- Máme nové majoritní akcionáře. - Koho?
Spojili síly.
Špinavci.
Opravdu to pod Arconií bylo celé roky?
Jo. A byl tu Lester i Nicky. Tahle místnost musí skrývat odpovědi.
Víte, co získáte za prachy?
Nemyslím jachty, tryskáče ani ty roztomilý hrošíky,
i když toho bych si koupila. Měla bych ho ve vaně, byl by roztomilej.
Každopádně myslím pořádný prachy. Co říkají „nasrat“.
Za takový prachy získáte to nejcennější.
Mlčení.
Na boháče nikdo nedonáší.
Proč?
Protože by vás rozmáčkli jak švába.
Tady jsme našli roztržený…
Stůl?
Bylo to od sekáčku, ale je to opravený.
A tady dole je tajná přihrádka, kde byla obálka plná peněz.
Otvírá ji kód z rulety.
Jo, mám to.
Tak počkat.
Chcete mi říct, že jste pod barákem měli kasino,
ale vy jste to zjistili až teď?
Taky jsem zrovna zjistil, že tu máme posilovnu.
Nevím.
Je to úplně čistý. Z toho pokerovýho stolu by se dalo jíst.
Viděli jsme krev.
Uklidili tady.
- Naběhli sem a uklidili? - Jasně že ne. Sami to dělat nebudou.
Někdo uklízí za ty sráče.
Nejspíš někdo, kdo dělá tady v budově.
Dám vám policajtskej tip. Když vyšetřujete pracháče,
mluvte s poskoky. Boháči blbnou přímo před nimi.
Má pravdu. A nejspíš uplatili policii.
Nickyho tělo v čistírně „našli“ dva policajti.
Neznáte je?
Jasně.
Tohle je Bobby. A to je můj kámoš Freddie.
Vypráví hrozně dobrý… Děláte si ze mě prdel?
Tušíte, kolik lidí dělá u policie?
I kdybych je znala, nic neřeknu.
Poslední, kdo odhalil zkorumpovaný policajty,
se musel přestěhovat na Floridu.
Bože, to ho zabili?
Ne, fakt musel zmizet na Floridu.
Panebože.
Co vzít náš prst do laboratoře?
- Pokud není Jaye Pfluga, tak koho? - Chápu, ohledně toho se ještě ozvu.
Musím do školky, mám na starosti svačiny. Černá lesba s sebou nemůže tahat prst.
Dobře, chápeme, ale co Sofia?
Karty od ní nás sem zavedly.
- Musí něco vědět. - Vyslechnu ji.
Na Staten Islandu jsme si rozuměli.
Pokud k tomu něco má, řekne to mně.
Takže hotovo? Nic tady není?
Ať tady uklízel kdokoli, něco mu uniklo.
Našels zbraň?
Něco horšího? Ocásky z krevet.
Ať si klidně vraždí,
ať nás připraví o podcast, ale nikdo, nikdo… mi nesmí jíst krevety.
Zaplatil jsem si šest krabic krevet, do bytu se mi jich vrátilo jen pět.
Takže ti grázlové viděli krevety bez dozoru a sebrali je.
V jakém světě to žijeme? Jsme snad zvířata?
Olivere, je možný, že jejich krevety s těma tvýma nesouvisej.
Nesdílíš mé rozhořčení?
Co to dělá?
Ty vole, on swajpuje.
Charlesi, seš na seznamce?
Jo. Jsem na seznamce pro sexy seniory.
Jmenuje se Poslední dech.
- Jsi na Posledním dechu? - Fajn.
Brzo budu fakt dobrá kámoška, ale poslední dny byly drsný,
potřebuju se zasmát.
Ukážeš mi profil?
Tak jo.
Tvoje profilovka je hlava z profilu. Hned je mi líp.
Zaškrtl jsi „zájem o všechna pohlaví“.
Nepíšou tam „pohoří“? To leccos vysvětluje.
Fajn, chci se zasmát ještě něčemu. Už to vidím.
A taky chceš „subíka“?
Jo, nemůžu ho sehnat.
Díky subwooferu má všechno lepší zvuk. To přece ví každý.
Jo, už jsem zas tvá kámoška.
Charlesi, mám fakt radost, že jdeš s kůží na trh.
Díky. A tohle dobrodružství mi pomůže nemyslet na případ.
Jedu za Sofiou.
Teda.
Betty Grableová. Mňam. Nevadilo by mi…
Musím vypadnout od toho, co se tady děje.
My vyslechneme zaměstnance budovy, ty se postarej o Sofiu.
Nedojebej to, Charlesi.
Tak jo, tak jo. Odlož tu falickou tretku a koukej na mě.
- Co je to s tebou? - Co myslíš? Nic.
Posiluješ. Chováš se divně.
O čem to mluvíš? O nic nejde. Beru nový multivitamín.
Beru testosteron.
Co? Proč?
Doktor se mě zeptal, jestli chci do experimentální skupiny.
Má zpevňovat kosti a dodávat energii.
- A funguje to? - Asi ano.
V puse cítím kovovou pachuť,
ale včera jsem otevřel okurky, jako by o nic nešlo.
A asi to má vliv na feromony. Pronásledují mě kočky.
A víš co?
Abych byl upřímný,
fakt teď mám chuť tě zvednout.
- To ne. - Jdu si pro tebe.
Ne. Ne, Charlesi. Prosím.
Polož mě. Charlesi, ne. Charlesi.
JEN VRAŽDY V BUDOVĚ
Díl pátý – Řada pátá Jazyk za zuby
Suterén Arconie. Jako v Panství Downton.
Najdeme za rohem místnost plnou lidí leštících lžíce?
Randalle, můžeme se na něco zeptat?
Ano, jde o tajné herní doupě v Arconii.
Zkouška ze znalostí o budově?
- Je to v knize? - Randalle.
Předpis slečny Mortonové už nosit nemusíš. LESTR to zařídil.
- Má ráda, když to řeším já. - Vyřešeno.
LESTR není člověk, co potřebuje spát.
Roznášky se řeší přes noc.
Paráda.
Vás dva tady nevídám. Vyšetřujete?
Ne, ne. Jen klid.
Já se k vaší trojce už přidat nechci.
Polepšil jsem si.
Informace jsou moc. A LESTR je semeništěm drbů.
LESTRe, předveď se.
Doktor Grover Stanley v bytě 6C má Crohnovu nemoc.
Informace o sousedech mi vyplavují endorfiny.
Pověz mi víc, prcku.
Teď ne. Támhle je Ursula.
- Sestřenice paní Beroniové má dnu. - Nemůžeš mluvit jen o zdraví.
Ahoj, holka, jak se vede?
Nech toho.
Všichni víme, že chcete něco probrat.
GUT MILK GRANULE
Gut Milk jsou teď granule.
Stejné ingredience, ale v malých kuličkách.
Dají se cucat, i použít jako čípek. Záleží na preferencích.
- Ani jsem nevěděl, že mám takový problém. - Kolik kartonů si vy dva vezmete?
To záleží.
Ursulo, určitě víš, že je tady hráčský doupě.
To nevím.
- Je tady hráčský doupě? - Dobře, tak jo. Fajn.
Kasino? Jasně. Nejhůř střežený tajemství budovy.
Pokud tam hledají krupiérku
nebo exotickou tanečnici, to všichni vidíme, dejte vědět.
Hledám vedlejšák.
- Gut Milk není vedlejšák? - Zlato, dýška už tě tady neuživí.
Ne když se všichni stěhují pryč. Je to smutný. A mají nás nahradit roboti.
- Je jen otázkou času, než budu na ulici. - Podle nás v tom doupěti došlo k vraždě.
Když jsme hledali důkazy, bylo tam uklizeno.
Nevíš o tom něco?
O tom, co se tam dělo, Lester mlčel.
Ale vím, že údržbu tam prováděl jeden člověk.
To jméno mu jednou uklouzlo.
Tommy Jazyk.
Jazyk?
Jazyk? Co to znamená? Hodně jazyků, bez jazyka, rozeklaný jazyk?
Třeba tam tu noc byl.
Třeba je to Tommyho prst.
Ursulo, nevíš, jestli nepřišel o prst?
A pokud ano, nedal mi ho do krevet?
Vážně si troufáš, víš to?
Přijdeš si sem a vyptáváš se.
Děláme to kvůli Lesterovi.
Za toho knírače bych schytala kulku.
Ale vy dva a ten stařík?
Byli jste začátkem konce tohoto místa.
PTEJ SE NA TOMMYHO JAZYKA
„Tommyho Jazyka“? Co to sakra…
A ZŮSTAŇ PROFESIONÁLNÍ!
Hej.
Ahoj, Savagi.
- Nenajdeme si nějakou tichou kóji? - Marone.
Tak jo, Ursula s náma mluvit nechce,
ale ať tam uklidil kdokoli, musel věci vyházet do smetí,
takže k důkazům pořád ještě někdo má přístup.
Jistě. Alespoň do zítřka. Nevyvážejí se odpadky?
Panebože, tlačí nás čas. Miluju čas.
Víš, za kým musíme jít? Za odpadkářem Garym.
Ano, s Garym se známe dlouho.
To on mi v roce 1994 zachránil Tony, když jsem ji omylem vyhodil.
Ty máš Tony?
Figurku Tonyho Robbinse.
Dostal jsem ji na kurzu za chůzi po žhavém uhlí. Říkal jsem ti to.
Gary?
Gary je mrtvej.
Pro mě.
Šel do důchodu.
V životě jde prej o víc než sběr odpadků.
Jsem Miller.
- Vítej v budově, Millere. - Nastoupil jsem před třema rokama.
Pardon, to mi uniklo.
- Jsem Oliver… - Jasně. Ty seš Mabel.
Znám vás oba.
Posloucháte náš podcast?
Vůbec.
Ten tady nenaladím.
A kde je vlastně Charles?
A jak reaguje na ten testosteron? Je fajn vidět, že se soustředí na libido.
No, kéž bych to nevěděla, ale dost se tím vysvětluje.
Pardon. Odpadky o lidech hodně prozradí.
Když o tom mluvíme, Olivere, nechápu, že jsi odmítl tu nabídku.
- Dobrá… - Jakou nabídku?
- Na jeho byt. - O nic nešlo.
Hromada peněz.
Víc než férová cena za dvoupokoják v tomhle domě.
Pročs mi o tom neřekl?
Millere, neobjevily se nějaké neobvyklé odpadky?
Třeba z hráčského doupěte?
Něco ohledně Tommyho Jazyka?
Měli byste odejít.
Já se o odpadky nedělím. Ne s lidma shora.
Odpadky! No tak, padejte!
Odcházíme.
- Už jsem myslela, že nezavoláš. - A já už myslel, že…
Mami!
Zkouším salát.
- Je to kuře kořeněný? - Mají tady nudle s máslem?
Musela jsem je vzít s sebou. Mikey má narozeniny. Je mu 36.
Budou ale mít vlastní stůl. Jako skuteční dospělí.
Číšníku, další martini, ještě rundu.
A alkoholem nešetřete.
Charlesi?
- Pane starosto. To je překvapení. - Pojďte sem.
To je Sofia Caccimeliová.
Těší mě.
Viděl jsem vaši fotku v novinách. U smutného článku o manželovi.
- Upřímnou soustrast. - Tony, dost.
- Drž hubu. Ty sklapni. - Sklapni!
Co podcast?
Pořád jsem k dispozici jako host.
Nebo můžu dělat zvukové efekty.
Můžu občas zahoukat, nebo pronést „pojďme k jádru pudla“.
My nejsme tenhle typ podcastu. Soustředíme se na vraždy.
„Pane jo!“
Taky sranda, ne?
Spojte se s Romy a něco domluvíme.
Dobrá, ozvu se.
Omlouvám se. Moje tělo přetéká hormony.
- V pěsti bych rozdrtil ořech. - Hezké.
Můžeme vůbec do šatny personálu?
Nezdá se to správné.
Jako vidět pilota jít v letadle na záchod.
Kdo pak řídí?
Když s náma personál nemluví, musíme sami najít klíč ke smeťáku
a dostat se tam.
Podívej.
Náhradní žárovky pro lustr v hale,
kartáče na uniformy portýrů.
Malé kousky Arconiany.
Olivere.
Nestěhuj se.
Vím, že seš dospělej, můžeš si dělat, co chceš,
ale já se týhle budově zavázala.
Koupila jsem si gauč.
Nestěhuji se. Arconia je můj domov.
Podívejme…
„Putnam je vůl.“
Okouzlující.
Počkat.
CHCÍPNI LESTERE CHCÍPNI
Panebože.
Hele.
Tady nemáte co dělat.
Neseme sváteční dýška.
O pět měsíců později, nebo sedm dřív. Čemu uvěříte spíš?
Panebože, domovník Jose. Ty jsi neodešel?
Minulý týden jsem vám zamítl bidet.
Randalle, viděli stůl.
To je tvoje práce?
Hele, vyryl jsem to já.
Nejsem na to hrdý. Ale nejde o člověka Lestera.
Jde o toho robota. Jako vážně? Začnu na plný úvazek
a oni přitáhnou křáp, co moji práci dělá rychleji a líp než já?
- Myslíte, že vy zůstanete? - Ne, skončím.
Jsme jako dinosauři.
- Kdy se auta začnou sama parkovat? - O obyvatele jsme se starali roky.
A když nás teď vyrazí, myslíte, že se za nás někdo postaví?
Já ano.
Fakt?
Rozpovídáme je tím, získáme si důvěru. Tak jo, lidi.
- Kdo chce bojovat? - Jo.
- Kdo chce revoluci? - Jo!
Kdo chce schůzi budovy?
Pojďme k věci.
Máme tajnou místnost, kde tvůj muž organizoval nelegální poker.
Dala jsi mi klíč.
Balíček karet.
Srdcový král otevřel vstup.
Balíček karet je klíč. Samozřejmě.
Přidejme to na seznam věcí, co jsem o manželovi nevěděla.
Tvrdíš, že jsi netušila, co kuje?
Mě by zajímalo, co kuješ ty, Charlesi.
Vidím, že u hibači nejsi poprvé.
Ví se o mně, že to s pusou umím.
Úžasnější ale je, jak ty umíš změnit téma.
Houbu.
Se spoustou omáčky.
Nicky nebyl takový padouch, jakého z něj dělají.
Všichni v mojí rodině dělali…
„ve stavebnictví“.
Chtěla jsem manžela, co ze stavebnictví nebude.
Když jsem potkala Nickyho, byl to citlivý kluk.
Pracoval v rodinné čistírně a k tomu psal poezii.
Když jsem si vyzvedávala kalhoty, nechával mi v kapse básně.
Nestály za nic. Všechno přirovnával k letnímu dni.
Mě, kočku, dokonce i letní den mu připomínal letní den.
Když jsme se vzali, bavili jsme se o tom, jak na to vše zapomeneme.
Najdeme si byt v Positanu a on bude psát, já budu nosit obří klobouk.
- Na klobouk ale nedošlo, že? - Ne.
Ani na kšiltovku.
Myslím, že za to může má matka.
Nerespektuje muže, co nejsou surovci.
Prudila Nickyho, až nakonec přestal psát
a stal se z něj lhář a nevěrník.
Jako z každého muže, co jsem znala.
Naše matky měly něco společného.
Pověz mi víc.
Řekněme, že mi dávala zabrat.
Promiň.
Zármutek je zvláštní. Nikdy nevíš, kdy tě chytí.
Hele, mezi námi nic být nemůže. Jsem profík.
A já mám červené spodní prádlo.
Skoro profík.
Je pozdě. Musím…
Doprovodíš mě k minivanu?
- Ale co kluci? - Ti to zvládnou.
Když budou pohromadě, můžou autobusem. Slyšíte? Držte se pohromadě.
- Chceme hrát Fortnite. - Tony, nezačínej.
- Máme pauzu od obrazovek. - Co?
Jo, má narozeniny.
Tak, Charlesi.
Jak to bude?
- No… - Opatruj se, mami.
ROBOTA CHCETE? HROB KOPETE! ŽÁDNÁ AI V ARCONII! ODPOLEDNE SCHŮZE
Dobrý den.
- Ahoj. - Rádi vás vidíme.
Ozval se ti Charles?
Ne, ale nepanikařme. Je to dospělý muž…
Se kterým to jde z kopce a bere testosteron.
- Ano, možná je mrtvý někde v kontejneru. - Já na netu hledala Tommyho Jazyka.
Krom porna jsem nic nenašla.
Prosila jsem Williamsovou, aby ho prověřila na stanici.
Mabel, říkám ti, že tahle schůze je naše šance.
Zaměstnanci si nás zamilují
a řeknou nám vše, co o Tommym potřebujeme vědět.
Dřív než dorazí popeláři.
Tahle akcička vám pořadí nevylepší.
Pořadí?
Když jsem v LESTRově aplikaci na proměny zkoušel různé plnovousy, něco jsem našel.
Pořadí všech obyvatel budovy.
Všichni máme číselnou hodnotu. Není to dystopické a skvělé?
A pořadí určuje robot? Jak?
Z kombinace nahraných záznamů od mrtvého Lestera,
drbů, které jsem mu šeptal do mikrofonu,
a jisté je ne sais quoi, kterou neodhalí.
A na pořadí se neptejte, do smrti se ho nedozvíte.
- Dobře, Mabel, jsi čtvrtá. - Čtvrtá?
- To jde. Počkat, je THĒ nade mnou? - Mě to nezajímá.
- Já si jsem jistý v kramflecích. - Jak myslíte, pane 237.
237?
Z kolika?
Víš co? Nepotřebuji to vědět.
Vítejte na mojí schůzi budovy.
Vítám vás všechny. Můžeme začít?
Jsem Oliver Putnam, všichni mě znáte.
A je mi ctí vás přivítat na Arconia-Conu.
Jde o první seznamovačku mezi obyvateli a zaměstnanci.
Občerstvení nemáme.
Na rovinu probereme změny v budově
a také naše pocity.
K věci. Za deset minut běží Ostrov pokušení.
Chápu, že je to neuvěřitelné, protože mám úžasné vlasy
a dětsky hladké nohy, ale bydlím v této budově už dlouho.
Za ta léta se samozřejmě změnila.
To se dá očekávat.
Ale některé změny bychom podporovat neměli.
Myslím, že mluvím za všechny obyvatele, když řeknu, že nedovolíme, aby personál
nahradily bezduché stroje.
Přesně tak!
Náš personál miluju, ale jako člověk s nakažlivým zánětem spojivek,
velice prudce nakažlivým…
Znovu jsem ho dostal před dvěma dny, když moc silně zamrkám… Máte to taky.
Jsem rád, když mi balíčky doručuje stroj.
Jako fakt?
Líbí se mi, že si s robotem nemusím povídat.
- Ani dávat dýška. - Jo.
Podle mě jde v budově o lidi. Proto jsem se seznámil s vámi všemi.
Kdo má zvířátko.
Kdo si nejspíš zapomene deštník.
To ví i LESTR.
V abecedním pořadí zapomínají deštníky:
Sklapni, Velká šestko. Já to řeknu.
Buď vypadne ten robot, nebo my!
- Přesně! - Jo.
Dobrá, no…
Co si zazpívat, ať rozptýlíme napětí?
S tebou zpívat nebudeme. Kvůli tobě se tu vraždí.
To je pravda.
Nebýt tebe, byl by portýrem pořád člověk Lester.
To je trochu přehnané, ale vraťme se ke zpěvu.
- Kdo zná „Send In the Clowns“? - Judy Collinsový, nebo Glynis Johnsový?
Zkus hádat.
Charlesi, co se to děje? Kde máš druhou botu?
Na tohle ji nepotřebuju.
Jasně, tak to ne. Ať je to cokoli, vidět to nepotřebujeme.
Pojď se mnou.
Z Brazzose se stal blbec.
Neberou to vážně.
Vraťme se k robotovi, ano?
Jo, vraťme se k robotovi, ano?
Lidi? Lidi, prosím.
Tohle není jen budova. Je to naše komunita.
Ten robot je to nejlepší, co se téhle budově stalo.
- No tak. - Jo.
Vlastně… LESTRe, zlato, pojď sem a ukaž jim, co umíš.
Zlato?
Zlato? Počkat, kam šel? Kde je můj prcek?
Ježíši, někdo ho unesl.
Mabel, vím, že s tebou erotické záležitosti nesdílím.
- Jo, z dobrýho důvodu. - Jo, ale včera v noci…
- Došlo na líbačku. - Co?
Vzadu v Sofiině minivanu.
Nebylo to lehký, kluci tam mají hokejovou výstroj,
jsou tam obaly od svačin, co se ti lepí na kůži.
Ale byla to kouzelná noc.
Charlesi, ovlivňuje ti tesťák i mozek?
Jo, vím o tom. A na Olivera se nezlob.
Prásknul tě ten novej odpadkář.
Co? Co se stalo s Garym?
Vidíš? Vzpomněl jsem si na jeho jméno.
Ano, testosteron zabírá. Pálí mi to po něm.
Muchloval ses s podezřelou. Může tě využívat.
Pokud ona využívá mě, tak proč mám všechny informace a ona nic?
Tak mi řekni, cos zjistil.
Řeknu ti pár detailů.
Ta ženská umí chytat věci pusou
jako medvěd lovící lososy.
Nevím, co to dokazuje, ale jde to na nástěnku.
A co Tommy Jazyk? Máš k němu něco?
Ohledně Tommyho nic, ale měl jsem kousek…
- Charlesi. - …jazyka.
- Bože. - Neryj mi do libida!
Paráda, takže o Tommym pořád nic nevíme.
Tak jo.
Dobře. Je to moje chyba.
Víš, v poslední době je mi na nic,
doufal jsem, že pomůže, když najdu tu pravou.
Svoji Lorettu.
Ale nechal jsem se unést.
Mrzí mě, že jsem nezjistil nic o Tommym. Kéž bychom se mohli zeptat Lestera.
Možná můžeme.
Howard se zmínil, že Lesterovy záznamy nahráli do robota.
- Takže… - Ale ne!
…se vlastně jen stačí zmocnit…
To byl ten robot, že jo?
Co to kurva?
Dva portýři za dva týdny.
Zlato!
Nesu novinky. Přijeli popeláři, takže všechny důkazy jsou pryč.
Charles se muchloval, nic nezjistil a smrdí jako lančmít.
Ale ve vlastním těle mi nikdy nebylo líp.
Charlesi, teď ne. Něčím si procházím.
Ty? Ten robot byl můj nejlepší přítel.
A co Sevelyn a Gravey?
Na ty seru.
Že se kočka a pes nespřátelí? Jsem za křena ve vlastním bytě.
Nemůžu ani spát na posteli. Jsem na gauči, Charlesi.
- Ty jsi vždy vítán. - Oba víme, že to je lež.
Vy tři jste mě roky odmítali, s robotem jsem měl pocit, že sem patřím.
Byl jsem důležitý.
Byl jsem milovaný despota, jímž jsem měl být.
Ale LESTR je teď pryč. Je pryč.
A nic mi ho nevrátí.
Hele, vezou sem nového. Tenhle se mi napojí na Gmail.
- Musím připravit nabíječku. - Olivere, Mabel!
Chci vám poděkovat za tu schůzi.
Podle lidí dole byla na nic, ale podle mě to bylo hezký.
Nestává se často, že by se za nás postavili lidi shora.
Kéž by měla trochu větší dopad.
Tato budova se ale mění, ať se nám to líbí nebo ne.
Pravda, ale pozitivní je, že jsem mohl zabít robota a vyjít nahoru.
Jako poděkování jsem přinesl tohle.
Jak vidíte, je to portrét portýra Lestera.
- Samozřejmě, je ohromně věrný. - Jo. Podivný umění je super.
Jeho rysy jsou z odpadků, co jste chtěli.
- Odpadky z noci Lesterovy smrti? - Jo.
Užijte si ho.
Ale nevyhazujte ho. Poznal bych to.
Promiň, Odpadkový Lestere, ale může tam být stopa.
Hej, Millere.
- Napadlo mě, jestli náhodou… - Nemám tu nabídku?
Nový začátek by mi možná prospěl.
Měj se, Millere. Díky.
Tak jo. Musím vám něco říct, ale slibte, že se nebudete zlobit.
Nemůžu najít mobil. Zlobíte se?
- Co? Ano, zlobíme se. - Asi jsem ho zapomněl v minivanu.
Nebo ho Sofia ukradla.
Charlesi, řekni, že v mobilu nemáš fotky z Nickyho pitvy.
Sakra. Ne… Jo, jednu. Na spořiči obrazovky.
Co fotky naší nástěnky?
Jenom pár, jednu nebo dvě desítky.
Je to na prd, ale alespoň nezná tvoje heslo.
To jsem jí prozradil, ale stalo se to přirozeně,
když mluvíte o čísle tři
a pak jste hrdí na svoje heslo,
tak ho prostě vyhrknete.
Tak jo, žádnou paniku. Zkusím „Najít můj telefon“.
Vždyť je můj.
Nastavila jsem aplikaci, abych mohla hledat vaše telefony.
Mabel je námi posedlá.
Zdá se, že ten telefon je u Sofii doma na Staten Islandu.
Všechno je to nevinné. Zavolám jí, že se pro něj stavím.
A pro něco navíc.
- Nech toho. - Ježíši.
Počkat, telefon je v pohybu.
Kam jede?
Olivere, připrav auto. Chytíme ji. Charlesi, Lesterův odpadkový obličej. Šup.
Tak jo.
Rychle!
Ty odpadky jsou slepá ulička.
Ani nevím, co hledám.
Prostě hledej. Alespoň s tím můžeš pomoct.
Sofia, tedy tvůj telefon, je blízko. Jen pár bloků.
Co dělá ve Flatbushi?
Nevím, ale třeba se tu můžeš podívat po bytech.
Vzal sis zpátky tu nabídku. Stěhuje se.
- Co? A neřekl jsi nám to? - Že jo?
Jedinou historku, co nás zajímá, si necháváš pro sebe.
Myslel jsem, že tě odsud vynesou nohama napřed.
Přesně.
Jen si s tou myšlenkou pohrávám. Mabel, i kdybych se přestěhoval, jsi mladá.
- Za pár týdnů bys na mě zapomněla. - Nezapomněla. Jste mí přátelé.
První skuteční přátelé po dlouhý době.
Myslela jsem, že zůstaneme v budově a z podcastu uděláme něco velkýho.
Jen si s tím pohrávám.
Hele, koukejte. Zajímavý. Není to Lesterův rukopis?
Vypadá to na faktury, alkohol, věci na koktejly, hromada třešniček.
Všechno z noci vraždy.
Všechny jsou na jméno „Tommy“.
Že by?
Ano, jazyk je nevyřčen.
A je tam adresa. Empire Boulevard 4712.
Tam je tvůj telefon. Musíme přidat!
- Přejels odbočku. - Ne, tohle je zkratka.
- Jak to víš? - Vyrůstal jsem tu.
Co?
Detektiv Williamsová.
Chci, abyste věděli, že jestli mě najdou mrtvou,
tak protože za vás nasazuju krk.
Našla jste Tommyho Jazyka?
Jasně. Ale Tommy Jazyk není člověk.
Je to firma. A ta firma má hodnotu hromady peněz.
Ale všechny ty prachy někdo odčerpal.
- Dneska ráno. - A kdo?
Jméno tam nebylo, jen adresa.
Nebyla ta adresa Empire Boulevard 4712?
To do prdele byla.
- Jsme tady. Je to tenhle dům. - Fajn, budu mluvit jasně.
Poslechněte mě, nelezte tam.
Vypadněte odsud.
Charlesi, není to Sofiin minivan?
Bože. Schovejte se.
Zamyslete se. Kdo ty prachy chtěl tak moc, že zabil ty chlapy?
Asi máme odpověď.
Jejich manželky.
České titulky: Tomáš Slavík
www.titulky.com