Zdravím.
Jsem sorbitol, maltitol, xylitol, mannitol,
uhličitan vápenatý, sójový lecitin, rostlinný triglycerid a mastek.
Ale pro jednoduchost mi můžete říkat Žvejka.
Život. Ten začal velkým třeskem.
Díky němu se vesmírem roztáhl nespočet galaxií.
Přibližně o 13,8 miliardy let později se objevily dva hlavní druhy.
Homo sapiens a Cibus erectus.
Jinak známí jako lidé a jídlo.
Ti první pojídali ty druhé, aby přežili.
Jídlo žilo v nevědomosti tohoto jedlého uspořádání,
než se jedna neohrožená klobása o této nepříjemné pravdě dozvěděla.
Vyzbrojeni touto novou znalostí,
se jeho pravá láska, jeho nejlepší přátelé,
a hlavně koupelová sůl,
silné narkotikum,
které boří interdimenzionální stěny
mezi těmi dvěma druhy, postavili na odpor. Jídlo se začalo bránit.
Střelci, teď!
Jídlo je živé. Opakuji, jídlo je živé.
Zůstaňte doma. Zamkněte lednice.
Vyzbrojte se otvíráky lahví, vývrtkami, čímkoli...
Chleby. Přestaňte být chlebodárci!
Skotské. Házejte kameny.
Zahájit operaci Dezertní bouře!
- Kde je Sammy? - U Lavašovy mrtvoly.
Ještě pořád?
Nikdy tě nenechám odejít, má lásko.
Celou dobu ho nosí s sebou.
To je docela milé.
Ani ne. Ta mrtvola začíná smrdět.
Barry, hlášení. Kolik lidí zbývá?
- Jen jeden. - Ano!
Ještě nejásej, Twinku.
Podívejte se na ty skvrny od jídla. Kolik toho ještě může sníst?
Žádnej strach. Vím přesně, jak ho porazit.
Takhle zlikvidoval celou basu.
Pošli tam poslední z těstovin.
Buďte al dente!
- Kde to sakra vzal? - Už mi rozumíš?
- Zbyly nám nějaké saké bomby? - Ne.
Jäger?
Už kvůli té stvůře nesmíme nikoho ztratit.
Celé to začalo u nás. S námi to taky skončí.
Sammy, tohle je poslední souboj. Vztyk.
Rozumím. Jdeme, Lavaši.
Jo. Toho bysme mohli vynechat. Vypadá unaveně a mrtvě.
Brendo, nevím, jestli se z toho dostaneme.
- Chci ti jen říct... - Zadrž, Franku Frankfurtere.
My to zvládneme.
Protože máme něco, co ten hnusnej ubohej človík nemá.
- Co? - Jeden druhého.
To je on. To je ten zmetek, co zabil mýho Lavaše.
Hej, ty. Pamatuješ si ho? Pamatuješ si, jak jsi ho zabil, ty zmrde?
Ani ne.
- Teď! - Proč jsou tyhle věci tak mokrý?
Ukroutíš mi kozy!
Vítejte v Ráji potravin!
Ráj potravin!
RÁJ POTRAVIN
Mluvím za všechny tady, když říkám, nasrat na lidi!
- Jo! Nasrat na ně! - Nasrat!
Příliš dlouho nám diktovali naše životy. Věznili nás ve svejch supermarketech.
- Oddělovali nás uličkama a policema. - Žvejkali nás v hubě.
Jo, a pak nás vytlačili ze svejch smradlavejch prdelí.
Ale nikdy víc! Jsme volný. Jsme si rovný.
- Od toho nejvypasenějšího krocana... - Jo.
po nejmenší zrnka rejže. Podívejte se na ně!
Miluju tě, Franku!
- Jedno jídlo. - Jedna láska!
- Jo! - Jo!
Barry!
Miluju tě, Barry!
No, válka skončila.
Vím, že spoustu z vás zajímá, co bude dál.
Že už nikdy nezažijete ten příval adrenalinu,
tu úroveň vzrušení ani účelu,
a že ve srovnání s válkou bude všechno slabota.
Pokračuj.
A?
Žádný další proslov jsem si nepřipravil.
Prima. A co novinky od Žvejky?
Revoluce se šíří.
Pomocí Fibonacciho věty a Mooreova zákona
jsem vypočítal rychlost naší expanze, a můžu oficiálně oznámit,
že jídlo je nyní dominantním druhem na planetě Zemi.
Nejchytřejší jídlo na světě.
A dokud je na naší straně tenhle malej chytrolín, nemůžeme prohrát.
Ale když jsme u proher... Díky za oslí můstek, Franku.
nedostali bychom se sem
bez statečných potravin, které položily své životy.
Všichni skloňte hlavy, pokud je máte, v minutě ticha.
Lavaši!
Dobře. To už stačilo. To byla minuta.
Mlčeli jsme. Neřešme to. To není Šoa.
Přejdi k něčemu veselejšímu. Prosím.
Dobře. Jistě.
Tohle je, jak všichni bolestivě víte,
lidskej zub.
Bejval to symbol útlaku, kterým nás pojídali.
Teď jsou symbolem triumfu nad našimi bývalými utlačovateli.
- Tak pozvedněte zuby! - Jo!
Jestli je máte, pozvedněte je. Jestli ne, tak tam jen stůjte.
Nemůžu se jich nabažit. Dávej, dávej.
Takovejhle teď už život bude napořád.
Prostě si budeme dělat, co chceme,
a budeme žít v dokonalý harmonii!
Já stříkám.
Špatná díra.
To je ono.
Díky. Další.
Fajn, hele, upřímně jsem se trochu bál, že to zakřiknu
tvrzením, že naše životy budou dokonalý,
ale zdá se, že fakt budou.
Franku, poprvé
nad náma nevisí žádná existenční hrozba.
A můžeme se plně soustředit sami na sebe.
Neznám lepší způsob, jak začít novou kapitolu našich životů.
Spustili jsme revoluci a způsobili tohle.
- Porodili jsme to. - Já vím. Jako by byli naše děti.
A teď se všechny naše děti navzájem šukají.
Všechny ne.
Barry, jsi v pohodě? Ani jsi neošukal večeři.
Asi se budu jen chvilku dívat, ale vy dva běžte.
Můžu se dívat na vás. Franku, vím, že se ti to líbí.
No tak. Všichni už to dělají.
Hele. Sleduj jak se olej mísí s vodou.
To bych nečekala.
Jsou jako čokoláda a burákový máslo.
Sleduj tohle. Papriky se plní.
- Ne tak, jako Sammy. - Šukejte mě do bezvědomí.
Šukejte mě doslova tak, ať už na nic nemyslím a nic necejtím.
Ne. Cejtím i něco jinýho, než jak mě šukaj.
Někdo další, prosím.
Jo. Vypadá docela šťastně.
Fakt rychle se z toho oklepal. Přeju mu to.
Víme, že se ti těžko vrací z bojový vřavy,
ale dej tomu čas. Zvykneš si.
My ti pomůžeme. Na každým kroku. Od toho jsou kamarádi.
Možná máš pravdu. Je fajn být s přáteli.
To klidně zopakuj.
- Je fajn být s přáteli. - To je ono.
Jen jemnej polibek. Pokračuj. Polibte se.
Můžeš otevřít pusu.
Dobře, teď na tělo, správně.
Jo, no tak. Ukažte si, jak moc pro vás přátelství znamená.
Mezi přáteli není nic zakázáno.
Strhli jsme celý náš hodnotový systém
a založili novou společnost, od nuly.
A to mě kurevsky rajcuje.
- Bože. Zlato, řekni, že jsem organickej. - Jsi organickej.
To je krásný. Co to je?
Já taju!
Já taky. Je to tak sexy. Jo.
To mě poser!
Poslouchejte. Všichni na to hupsli jako my.
To rád slyším.
Necítím svůj obličej!
Dám si to, co má ona.
Můj bratr je mrtvý!
Co? Mám ráda úchylky, ale co je tohle za fetiš?
Panebože! Přestaňte už šukat. Všichni tu umírají.
Bratr má v hlavě díru!
Co se děje?
To není dobré.
Strop netěsní!
Ne, ne!
- Jsi v pohodě? - Jo. Jsem suchá.
- Tamhle. - Běžte pod markýzu!
Jo, do úkrytu!
Utíkejte spořádaně! Ne. Asi jsme rozpoutali paniku.
- Všichni do úkrytu! - Běžte!
Tudy, všichni. Za mnou.
Sammy!
Takhle ne.
Mám tě, mrňousi.
- Děkuji. - Žádnej problém.
Utíkejte dál. Jsme skoro tam.
Co to bylo za zvuk?
Brendo, běž! No tak. Makejte. Pohyb. No tak!
Jsi v pořádku?
Susan, Anne, Condoleezzo!
Opusťte klas!
Pomozte mi někdo. Jsem zaseknutej!
Děkuju!
Ne. Já děkuju, lepkavá rýže. Tyhle věci miluju.
Ty oranžovej parchante!
- Ne! Geralde! - Bože, jeho tvář.
Bože! Je po něm!
Panebože!
Pomoc!
To je tak nebezpečný. Chipsi, ahoj!
Barry, co to děláš?
- Daří se nám, Chipsi. Daří se nám. - Vážně?
Padám do pekla.
Je to tady!
S velkou pružností přichází velká zodpovědnost.
To je Žvejka!
Utíkejte, hlupáci.
Ne, ne!
Au.
Žvejko, ne!
- Franku! - Mám tě!
Ne.
Natáhl ses moc.
Ne, natáhl jsem se dostatečně,
abych zachránil své bližní potraviny.
Budeš v pořádku. Ty to zvládneš.
Díváme se na ten samej kus Žvejky?
Brenda má pravdu.
Můj životní cyklus dosáhl svého nepřirozeného závěru.
Co si bez tebe počneme?
Jen díky tobě jsme se dostali tak daleko.
Nevíme, jak věci fungujou. Nevíme nic.
Znalosti nejsou v životě to nejdůležitější, Franku.
V životě je nejdůležitější...
Co? Co je nejdůležitější?
Žvejko!
Franku, je pryč. Vidíš?
Co... Ne. Zase vylezl. Vrať se.
Fajn, musím to tam zatlačit. Vidíš? Hnus.
Ne.
Jak se to stalo tak rychle? Jenom jsme slavili.
Bože. Toniku. Přišla jsem o tebe.
Aspoň mám ještě... Ne!
- Všude mrtvý milenci. - Kde je hovězí?
Hej. Uklidni se. To je v pohodě. Najdeme tvý hovězí. Jak se jmenuje?
Wellington!
Pohřešujou se steaky, takže jsem zase ve hře.
Necítil jsem se tak živej, od doby, kdy byly lidi, no, živý.
Potraviny potřebujou pomoc.
Povedu pátrací akci. Jdete taky?
Fajn, vidím, že to ještě zpracováváte.
Vrátím se zpátky.
- Je po všem? - Máme se prostě všichni zabít?
- Co to bylo? - Stane se to znovu?
- Co budeme dělat? - Dobře, dobře.
Když se všichni uklidníte, na všechno vám odpovíme.
- Do toho, Franku. - Co? Dobře, za prvé...
Ano, respektujeme, že máte spoustu dotazů.
Všem se budeme věnovat,
a vrátíme se s odpověďmi, které chcete.
Vrátíte se? Oni nic nevědí. Cucají si to z prstu.
Nevíme, co se stalo, ale víme tohle.
- Žádnou paniku. - Řekl někdo panika? Já vyšiluju!
Víte co? Seru na to!
Jdu zpátky do Shopwell's. Tam bylo bezpečno. Kdo jde se mnou?
Přátelé! Prosím, nedělejte to.
To je krok zpět. A co Ráj potravin?
- Žádný Ráj potravin není. - Sammy, to neříkej.
Vážně? Připadá ti tohle jako ráj?
Rozhlédni se kolem. Vidíš slepý melouny a rozbitý dýně.
Chceš mi říct, že za to ta revoluce stála?
Ani náhodou, kámo.
Teď, když mě omluvíte,
vracím se do koše s bagely, odkud jsme přišel.
Ten obchod se doslova rozpadá.
No a co? Furt lepší, než bejt venku.
Hele, vzdej to, klobásáku.
Než vysvětlíš, proč tady teče voda ze stropu,
budu si pěkně v suchu...
- To je tak v prdeli. - Já vím.
A je na nás, abychom to napravili.
Tím pádem je to ještě víc v prdeli. Kéž by tu byl Žvejka.
Hej, Franku.
Co myslíš, že chtěl Žvejka říct, než umřel?
Co je důležitější než znalosti?
Možná chtěl říct: „Bejt upřímnej?“
Bejt upřímnej je hodně důležitý,
ale nezní mi to jako Žvejka.
A když to řeknu s jiným přízvukem?
To zní přesně jako Žvejka, ale nezní to jako jeho styl.
Zatraceně. To je ironie.
Mít víc znalostí, dokázali bysme to rozlousknout.
Kdybysme nechali jednoho toho zmrda naživu,
možná bysme z něj vymlátili nějaký odpovědi.
Franku, věříš tomu, že jsme tak v prdeli,
že si fakt přejeme, abysme měli človíka?
Ne!
Zmlkni.
- Hej, to je moje bota. - Teď máš větší problém, zlato.
- Já umírám. - Panebože.
- Už jsi ztratil hodně želé. - Pomoz mi.
Mrknu se, o co tu běží.
Krucifix. Nesnaž se mluvit.
Buď v klidu. Šetři energií.
Tlač si na ránu, jo? Ne...
Kde sakra všichni jsou?
Človík.
Překlad titulků: Stanislav Vodička
Kreativní dohled Kateřina Hámová