Ráj potravin!
RÁJ POTRAVIN
- Sázky bereme tady. - Sázím jeden zub na Fazole.
Sázím dva zuby na Tuňáka.
Tuňák!
Fazole, do toho!
- Jo! - Šmejd.
Teď zaplať, ty lušteninovej slimáku.
Ahojky. Pardon, že kazím zábavu.
Jen chci říct, že tu máte hezký bydlení
a já bych ho rád vlastnil.
Myslíš, že jsme hloupý? Nebyl jsem zavařenej včera.
Nemáme v úmyslu předat naši nově objevenou pevnost.
Leda by ses nás chystal vyplenit.
Ne. Žádný plenění.
Gratuluju k jednomu zubu, cos vyhrál v závodu.
- Snad jsi s tím spokojenej. - To jsem! Každá potravina miluje zuby.
Jejich symbolika je srozumitelná.
Povím ti jedno tajemství. Jeden zub není cool.
Víš, co je cool?
Sto sedm zubů.
Do toho, spočítej si je.
Je tam spousta bílejch. Žlutý taky. Taky pár dětskejch.
Vidím, že ti padla do oka ta stolička. Hezká, že? Třenovej zub.
Jsou tam i křivý.
Tohle je sada. Dejte je dohromady a vznikne mezera.
Podívejte na ty špičkový perličky.
Při severním větru, to je spousta kořisti!
Jsme dohodnuti, pomeranči.
Tlač, kamaráde.
Mějte se!
Vy zasraní pitomci.
To všechno je moje!
Dokonce i ty.
Lavaši, má lásko.
Když jsem s tebou, cítím, že nemám díru.
Protože je plná tvé lásky,
tvého obdivu a, jo, občas
tvýho skvrnitýho, těstovitýho...
- Hej, kvůli čemu jsi křičel? - Co? Já jsem křičel?
Jen noční můra. Radši bych to teď nerozebíral.
- Byla to zábavná noc. - Jo, a teď je po všem.
- Jo. Už žádný vzrušení. - Už nedostaneme žádnou lásku.
- Jo, jen... - Už žádná pozornost.
Takovej teď asi bude život.
Budeme tu sedět a přehrávat si slavný dny,
s vědomím, že už nebude rychlá a snadná...
Odpověď na všechny mý problémy.
Hustý.
Ježiši. Koukej na to. Oni ho milujou.
Tahle krabice pozornosti je přesně to, co potřebuju.
Jo. Takhle, zmrde.
Ahoj.
Hej, máš tam docela velký publikum.
Můžu taky? Třeba pět minutek?
Díky, Kobliho. Kvůli tobě jsem to zkazil.
Hele, promiň. Hledám prostředky ke sdílení mého daru se světem
a tohle vypadá jako dokonalý formát.
Sežeň si vlastní nadupanej vysílací systém. Tenhle je zabranej.
- Ty to nechápeš. Já to potřebuju. - Ne, ty to nechápeš.
Tady bydlím já a je mi u prdele, co potřebuješ.
Mě zajímá jen jedna jediná věc, a to je tohle.
Vztek!
Vyjebal jsi se špatným bagelem.
Počkat.
Co trochu potlesku pro moje úvodní číslo, zraněná krabice cereálií?
Jsem zpátky. Tak jo, rozjedeme to.
Moje bejvalka mě načapala při sexu s jiným jídlem
a asi by se dalo říct, že jsem byl v rejži.
Myslíš, že by ten člověk jedl svůj druh?
Říkal, že má hlad, že?
Nebudeme ho krmit někým z nás.
Takže buď vyhladoví nebo... Ať mu chutná noha.
Hej, bacha! Co to... Sakra, kámo.
- Jsi v pořádku? - Ne! Neviděl jsi Nanuka?
- Nanuka? - Toho špinavýho starýho leďnáka?
Měl jsem v kapse zub a on přiběhl s párátkem a ukradl mi ho!
On tě okradl?
Ale jídlo nepokrade od jiného jídla.
Jo? To řekni tomu zmrdovi, co mi šlohnul věci.
- Děje se to všude. - Hej! Zastavte ji někdo!
Vydrž, ano? Neznáme celej příběh.
Měl jsem zub a ona ho ukradla!
Fajn. Teď ho známe. Tohle je problém.
Sakra. Tady je další problém.
Ne. On ví, co jsme udělali? Jde nás konfrontovat?
- Nevím. Chovej se přirozeně. - Dobře.
- Co to děláš? - Já nevím.
- Nepamatuju si, jak se chovat přirozeně. - Hlavně mě neštípej!
- Ahoj Barrouši. - To není přirozený.
Ahoj. Co děláte? Můžu bejt s váma celej den...
- Celej den? - Jo. Jako od teď až do noci.
Proč se taháte s tou nohou?
Jen tak. Chtěli jsme tu brusli.
Jo, ta noha není důležitá. Jen jsme ji nemohli dostat ven.
- Já jsem ji tam ani neviděla. - Všimla sis, že je tam noha?
Ne, až teď.
- Jo, divný. - Nech ji tam.
Já vám ji pomůžu dostat ven. Něco o tom vím.
- Jdeme na to. - Ne, to nemusíš.
Kdysi zachránce společenství
potravin, teď jsem ubožák, co vytahuje nohy z bot.
To jsem to dopracoval. Ale vylepšuje to fakt,
že se spolu budeme potloukat od teď až do noci.
Co to sakra znamená? Nemůžeme se s ním potloukat až do noci.
Ne, to je absurdní požadavek. Je tak konkrétní.
Musíme se ho zbavit.
Franku, to nejde. Podívej, jak je smutnej a ztracenej.
Nemá nic. Vůbec nic.
Hej. Možná bys nám mohl pomoct
s něčím naléhavějším a mnohem nebezpečnějším.
O co jde?
Jídlo si navzájem krade. Potřebujeme systém, kterej to zastaví.
A ty jsi jedinej, kdo je dost hrdinskej, aby ho řídil.
Sakra. To mě hnedka postavilo.
Jo, vypadá to, žes narostl o dva cenťáky.
Hej, kradeš? Jen přes mou mrtvolu, kámo!
Hele, Franku, připomeň mi, že tě mám s někým seznámit.
S kým?
S problémem, kterej nevyřešíme. Počkat. Takovej neexistuje.
Vím, že vaše křehký těla potřebujou výživu, tak na.
- Máme pro tebe jídlo. - Panebože.
Nevím, jak vám poděkovat.
Chápu, jaký to pro vás musí bejt morální dilema. Takže...
Ani ne. Tak nějak jsme to dilema přehodili na tebe.
A je to dámská noha.
Tím je to bůhvíproč ještě horší.
Počkat. Když ji nesním, bude to ještě víc sexistický?
O čem to mluvím? Nemůžu jíst nohu!
Nemůže jíst nohu. To je kretén. Jo?
Vsadím se, že mě bys snědl.
S tím bys problém neměl?
- Já nevím. - Ale víš.
Vsadím se, že jen od pohledu si vybavíš jak chutnám.
- Brendo, uklidni se. - Ne! Vsadím se, že mě chce sníst.
Jo? Co? Chceš mě roztáhnout? Jo?
Nastříkat na mě hořčici?
Dát mi na hlavu ředkev, namočit mě do sodovky,
namazat mě na plátek melounu a pak mě sníst? Je to tak?
To bych nikdy neudělal. Ten chuťovej profil je šílenej.
Chuťovej profil. Slyšel jsi to, Franku? On mě chuťově profiluje.
Dobře, podívej. Promiň. Noha je na mě až dost.
Možná, kdybyste mi přinesli prsty, mohl bych je osmažit v oleji nebo...
Panebože. Jasně. Omlouvám se.
Olej je pro vás osoba. Tak jsem to nemyslel.
- Franku, vypadneme. - Nenechávejte mě tu samotnýho.
Chcete přece moji pomoc při utváření společnosti.
My tě vidíme jako „člověka do deště“.
Šetříme si tě na deštivý den. Nebo na ptačí den.
Nebo jinej divnej den. Ale teď tě nepotřebujeme.
Fakt nechceme, aby naše společnost připomínala tu vaši pokurvenou lidskou.
My děláme věci po svým.
Tak jo. Zakládám pracovní skupinu,
aby hlídkovala v ulicích a zakročila proti zlodějům zubů.
Všem dobrovolníkům, když řeknu vaše jméno,
prosím, vykročte vpřed a dostanete svůj odznak a koktejlový meč,
který vám dá pocit iracionální moci,
o které vím, že v budoucnu nebude problémem.
Chris Boloňský.
Kishka Hargitayová.
Ahoj, Kishko. Čaj Ledový.
A všichni ostatní. Jdeme do ulic!
POLICIE
Šťáva na útěku!
Já to nebyl!
VANILKOVÝ ZMRZLINA
Tak jo, Zmrzko. Víme, že kamarádíš s Nanukem. Kde je?
Dobře. Co ode mě chceš?
Znám jich spoustu. Tvarohový. Vodový. S polevou.
- Dokonce znám i pár zasranejch... - Zmlkni.
Ty víš, o kom mluvím. Myslím Nanuka.
Hele, dávej bacha, kámo. Tak jo, dívej. Je tamhle.
Buď v klidu. Díky za zub.
Nanuku! Stát!
O to se snažím.
Důstojníci.
Otevři ty zasraný dveře!
Promiň, Nanuku. Párty skončila.
- Hej, kam mě to berete? - To bys rád věděl.
Hej, co máme dělat s Nanukem a ostatním jídlem, který jsme chytili?
Postarám se o to.
Jídelní soud započal.
Všichni povstaňte před soudkyní Rutabagou Ginsbergovou.
- Zase jsme to zvládli. - Nemáš zač, Ráji potravin.
Tak jo.
Náš první případ. Červené Lentilky proti Nanukovi.
Takže, v čem je problém...
Nanuk mi ukradl zuby. Starej chmaták.
- Je to pravda, Nanuku? - Jasně. A udělal bych to znova.
- Žádné výčitky svědomí. - Neboj, Franku.
Chytili toho parchanta. Systém funguje.
Ale vy to nechápete. Není to tak jednoduchý.
Nanuk jen dělal to, co musel.
Tál jsem k smrti.
A nejen já, i moji mladý. Krém. Fondán.
Celá zmrzlinová rodina na pokraji zkapalnění.
Potřebovali jsme mrazák. A rychle.
Ale v Ráji potravin jsou mrazáky drahý.
Proto jsem musel Lentilkám ukrást zub.
Tohle zatracený místo změnilo to, kým jsem bejval.
A nejhorší na tom je,
že když jsem se s tím zubem vrátil,
všechny zmrzliny v mý rodině stejně roztály.
Pořád vidím Fondánkovu tvář, jak klouže po jeho těle,
a rozstříkává se po podlaze a mejch botách. Podívejte se!
Boty pryč z lavičky svědků.
Smutnej pohled.
Ale tohle je jídelní soud,
a stejně jako těsnění na sklenici okurek,
zákony se nesmí porušovat.
Tímto nařizuji Nanukovi, aby vrátil zuby Červeným Lentilkám.
- Bobkový liste. - Panebože!
Jestli už všichni přestali lapat po dechu,
soud nyní projedná případ Vinný Střik proti Římskému Salátu,
který je obviněn z krádeže tří dětských zubů.
Všímáš si znepokojivýho trendu
ohledně potravin, který jsou souzený za krádež?
V mým šestipoličkovým mrazícím boxu je pořád spousta místa.
Má centrální chlazení, žádný přirozený světlo a vrátnýho.
Nemáte dost zubů na mrazák?
Taky prodáváme kostky zmrzlý vody za poloviční cenu.
Nebo buďte terčem závisti kámošů,
když vyrazíte do ulic v novým autíčku na ovládání.
Baterky nejsou v ceně.
Co to kurva je? Potraviny používají zuby k výměně za zboží?
A služeb.
Uhni.
Hej. Nepřekážej ve foukací zóně.
Co to sakra je? Máme tady potravinový slumy?
Trestáme jídlo za kradení zubů,
ale dělají to jen proto, že potřebují přežít.
Kurva. To je zlý. Nevím, co mám dělat. Jsem mimo.
Je to něco, o čem bysme měli mluvit s človíky nebo...
Ne, Franku.
Tohle není voda z nebe ani létající příšery.
Človíky nepotřebujeme
a nechceme se nakazit jeho přízemníma názorama.
Tohle je problém jídla a my musíme najít jídelní řešení.
Jídlošení. Vidíš? Právě jsem přišla s jídlošením pro ten problém,
že „jídlo“ a „řešení“ je příliš mnoho slov.
- Vidíš? Jen tak jsem to vymyslela. - Máš pravdu. Je to snadný.
Některé potraviny mají hodně zubů, některé nemají žádné.
Takže požádáme ty majetný, aby dali nějaký těm chudejm.
Jo. To není vůbec kontroverzní
a každá potravina s tím bude souhlasit.
Super. Jak to vyhlásíme?
Dobře, a co tenhle?
Víte, proč je knedlík rád, když ho vyučuje matematiku svíčková?
Jinak by v tom měl guláš.
To je stejná struktura vtipu, jako posledně.
Ty v tom máš guláš! Slabota!
Hej, co to... Nenechávejte mě tu.
No tak, Sammy. Ztrácíš je.
Mysli. Jak zůstat relevantní?
Sammy, potřebujeme, abys pronesl veřejný prohlášení,
který musí slyšet absolutně každej.
Jo.
Dobrý večer. Já jsem samozřejmě Sammy Bagel.
Znáte moje první hosty ze začátku revoluce,
a v poslední době, z vytvoření soudního systému.
Franka a Brendu.
Úžasný. Jo. Franku, Brendo, miluju vás.
Slyšel jsem, že máte velké oznámení.
Ano, to máme.
V podstatě jsme vymysleli systém, docela chytrej malej systém,
kterej si vezme část vašich zubů,
aby bylo postaráno o chudý potraviny.
Jo, dobře. Abychom ukázali o čem mluvíme, představte si koláč.
Nebo ještě líp, přiveďme ho na pódium. Koláči?
Ráda bych pozdravila kámošku Rebarboru. Ahoj, Barb!
Fajn, řekněme, že tady Koláč představuje všechny zuby, které potraviny mají.
- Já jsem zuby. - Jistě, Koláči. Díky za pomoc.
Takže, jak jsem řekla, jste-li jídlo, které jich moc nemá,
vezmeme si jen takhle malý počet zubů.
- To není moc. - Přesně tak.
Vážně, přestaň s tím. Neměla bys komentovat. Jsi jen rekvizita.
A máte-li mnohem víc zubů, než potřebujete,
zaplatíte takhle velkej kus.
Což je významný,
ale všimnete si, že zbejvá ještě pořád velkej kus Koláčova těla.
- Bů. - Co?
Počkat. Přestaňte. Slyším bučení? Někdo bučí? Kdo to bučí?
- A řekl jsem bů? - Dobře. Vy, pane?
Vy máte problém s plánem odvodů?
Jo. Jsem Julius a mám problém.
Oni nevěří v jídlo!
Cože? Začali jsme revoluci. Věříme v jídlo.
- Byl jsem tam kvůli tomu! - Má pravdu!
No, nezní to tak.
Chcete všem pomáhat,
protože si myslíte, že jsme moc slabý, abysme to vyřešili sami.
- Jo. Co to má bejt? - Bů.
- No tak. Co to má bejt? - Jo.
- To neříkáme. - Postavte se, pane. Mluvte do mikrofonu.
Máte možnost mluvit přímo k Frankovi a Brendě.
Po válce jste řekli, že si potraviny můžou dělat, co chtějí.
A teď nám říkáte, co máme dělat? Co teda platí?
Obojí?
- V žádném případě. - Lžeš!
Hej, můžu se vás na něco zeptat? Jo?
Je vám teď líp než před čtyřmi dny?
Mně ne.
- Ne. - Vede se mi mnohem hůř.
Tak proč je vůbec posloucháme?
- Jo. - Kdo jim svěřil velení? Já ne.
- Ty jo? - Já ne.
- Ne. - Ne.
- Krucinál! - Myslíš, že bys měl vládnout ty?
Ne. Myslím, že bychom si měli zvolit
toho, kdo bude vládnout.
Jo! Má kurva pravdu.
Kdyby si moje spolupotraviny zvolily mě,
rozhodně bych odváděl lepší práci než vy.
Zavolejte někdo Vodní Meloun, protože tohle začíná bejt šťavnatý.
Tak, co říkáte?
Myslíte, že by měli vládnout moji staří kámoši Frank a Brenda?
Ne.
Nebo myslíte, že by měl vládnout člen mého publika Julius?
Julius!
Nalaďte si nás příště
a uvidíte, kdo bude zvolen. Exkluzivně v mojí show, Argumenty!
Moderuje váš oblíbený bagel Sammy.
Hej, skvělá práce, vy dva. Skvělá show.
Co tím myslíš, „skvělá show“? Úplně jsi s náma vyjebal.
Počkej. Cože? Nerozumím. Všichni ve městě vás sledovali.
Jsem zmatený, jak jste to mohli vnímat jinak,
než jako úžasné?
Sammy! Měj se mnou sex.
Podívejte se na to. Oni mě milují.
Omluvte mě, jdu se mazlit s nudlemi. Mějte se.
Co se to stalo? To byla zkurvená katastrofa.
Máš pro tenhle problém nějaký jídlošení?
Momentálně ne, ale mohlo by to bejt horší, ne?
Jak?
Myslíš, že utečeš Barrymu?
Přestaň se vzpouzet. Nechci tě rozdrtit.
Co to sakra je?
Tím to asi hasne.
Teď jsem kanibal.
Překlad titulků: Stanislav Vodička
Kreativní dohled Kateřina Hámová