Ráj potravin!
RÁJ POTRAVIN
Jak jste mi to mohli udělat?
Zajistil jsem vám místo v lednici. Rozpoutal jsem revoluci!
Na revoluci seru.
Jak, že na ni sereš? Tak víš co? Ty si naser!
Já jsem na tvý straně. Vždycky tě umím pozvednout.
- Dej mě dolů. - No jo. To můžu taky.
Poslyšte, do budoucna to asi nebude žádnej problém,
ale nevzal jste někdo koupelovou sůl, než nás poslali do exilu?
Jo. Sbalil jsem ji do exilový tašky
spolu s exilovým polštářem a exilovým peelingovým krémem.
Nevěděli jsme, že nás vyhostí, ty chytráku.
Ale věděli jste, že vyhostí nás.
Takže jste to nějak nedomysleli. Že jo, Barry?
- Cos to kurva řek? - Tys mě neslyšel?
Můžu to říct znova a mnohem hlasitějc!
Pamatuješ si všechno, cos teď řek? Slovo od slova?
- Většinu určitě jo. - Řekneš mi to do očí?
- Vážně? Tak šup. - Klídek, Barry. On to tak nemyslí.
Mluví z něj bolest. To znám.
Třeba v mým bagelovým pořadu
byla srdceryvná scéna před druhou přestávkou,
kdy jsem vedl dojemnej rozhovor se svou bolestí.
Začalo to tím, že mě bolest honila po jevišti a útočila,
- protože jsem před ní utíkal. - Honila tě. Já vím.
Ale jde o to, že právě teď je Frank úplně na dně.
Je nejslabší článek.
Proto se musíš pochlapit.
Kdy už shodíš kostým Duncana Donuta?
Až ze mě ta postava vyprchá. Jasný? Neměň téma.
Fajn. Potlačím svý city. Zase.
Přestože jsme taky vyhoštění. Kvůli němu.
Ber to z lepší stránky.
Pokud je nějaký jídlo dost silný, aby přežilo v divočině, jsi to ty.
No, je jasný, že já na to nejsem tak dobře vybavenej,
ale myšlenka na exodus
mi z nějakýho zvláštního důvodu sedí.
Tak dál. Jakpak to vypadá tady?
Mí dva nejlepší kamarádi mě podrazili,
celý město mě odmítlo a Ráj potravin se zhroutil.
Brenda umřela zbytečně.
Takže nic moc.
Ale no tak, Franku.
Vždyť jsme osvobodili obrovskou spoustu potravin.
Můžeme jít kamkoliv, dělat cokoliv.
Může to pro nás být naprosto nový začátek.
Jo, tohle mě nenapadlo,
co jste mě unesli a málem upálili zaživa,
ale mý rodný město je pár kilometrů odtud.
Máme tam velký potraviny a taky parádní restaurace.
Tam bude jistě spousta jídla.
Víš co, Jacku? Máš pravdu. Naděje tu je.
Musí se pro nás najít lepší místo. Prostě musí!
Slyšíte to? Naserte si!
Budete litovat, že jste vyhostili Franka a jeho kámoše.
Možná ne dneska, možná ne zejtra
nebo pozejtří a možná,
že ani den potom,
ale jednou toho litovat budete!
Nebudeme.
Padáme odsud. Nesnáším to tu.
Jen ti chci říct,
žes udělal dobře, že jsi držel tu svou hovězí pusu.
Díky. Franka mám rád,
ale stačilo ještě jedno: „Brenda umřela zbytečně“,
a neovládl bych se.
Vzrušující. Jdeme do města potravin.
Kdo tam asi bude?
Vezmu tě do mejch oblíbenejch restaurací.
Začneme v tý maďarský. Mají výbornej guláš.
Už se moc těším. Jsou tam mrzutý, ale věrný.
Věrný potraviny? No bezva.
Mám z toho dobrej pocit. Novej začátek.
S novým jídlem nový myšlení a příležitosti.
Přesně tak.
A já už se těším na to, až mě potraviny přijmou mezi sebe,
aniž by mi říkali „drak človík“
nebo „obr prdobr“,
což mě docela štvalo.
Knihu Obr Dobr jsem měl moc rád.
Teď můžu bejt jenom Jack.
Páni. Máme chodícího strašáka.
Doufejme, že obr prdobr ty vrány zažene.
Radši budu jako z Jakuba a obří broskve.
Hele, neber jméno broskví do tý svý zasraný huby.
Ona má alopecii.
Na hlavě má místo,
kde jí chloupky nerostou jako dřív.
Omlouvám se.
Sakra. Barry mi klidně dal facku.
Nebude pro vás těžký
přesvědčit ostatní potraviny, že už nejsem skoro žádnej človík.
V podstatě jsem jeden z vás.
Nevím, jestli to pomůže,
ale i já jsem pro někoho jídlo.
Třeba pro pumy a krokodýly.
Pro jiný kanibaly.
Přesně tak. Vidíš? Jsem jídlo. A nejspíš dost velká mňamka.
- Jacku, dobrý? - Nikdy mi nebylo líp.
Dejte mi chvilku, abych zase cítil nohy a záda.
Odnesl jsi nás daleko, Jacku.
- Zasloužíš si odpočinek. - Vážně?
Díky, Barry. To je od tebe ohleduplný.
- To nic. Já to přeberu. - Ale ne. Takhle jsem to...
Mý unavený údy by neměly takhle běhat.
Na takovou dřinu nejsem stavěnej. Jsem syn pokladníka.
Tak jsme tu zase my dva.
Ty dlouhý štreky jsou docela nuda, co?
Já rád tiše přemítám o tom, co přinese budoucnost.
Neboj se, příteli. Cestuješ se správným pečivem.
Mám spoustu historek, co tě zabaví.
Připrav se. Začneme u koše ve východní části obchoďáku.
Můj otec byl bagel. Stejně jako i jeho otec.
Máma byla semetrika.
Pořád si stěžovala,
jak jsou pomazánky v polici nad náma hlasitý.
Stalo se to zrovna v tu noc, kdy jsem zažil
první polibek se svůdně svěží tubou rybí pasty.
Když zavřu oči, pořád v puse cítím rybu.
Byl jsem opožděný. Semínka jsem dostal později než kamarádi.
Což mi pořád připomínali. Hlavně ve sprše.
To bylo způsobený tím, že mě rabín podržel
a uříznul mi špičku mýho těstovitýho ptáka.
S bratry jsme do školy museli chodit o tři police dál.
Z legrace jsme říkali, že to jsou schody do kvasu.
Celej život mi říkali, že mlíko a maso se nemíchá.
Pak jsem jednou uviděl rostbíf, jak líže smetanu a napadlo mě:
„To je nečistý a odporný.“
Bože. Co to bylo?
„Můj otec měl pravdu.“ Moc mi schází.
Vystrčils mě z vozíku.
„Ne, tys vystrčil z vozíku mě.“
Ale pravda je, že jsme se strkali vzájemně
a pak jsme se zamilovali.
Můžeš už přestat?
Všichni přestaňte s tím, co děláte. Nejen on.
Neboj, už se blížíme k druhý přestávce. Ze sedmi.
Jacku, jak je to daleko?
Počkej. Než mě zase nahodíš, musím se napít.
Neurazte se! Vypil bych svou moč, kdybych nějakou měl.
Můžu ti tak leda plivnout do pusy,
ale pochybuju, že tě to osvěží.
To je kaktus? Nebo přelud?
Barry, mohl by ses nějak dostat do tý dobroty?
Jasně, Jacku. Jdeme na to.
To bolí! Ale děkuju.
Teď mi to nalij do pusy.
Tak, Barry, jdeme. Pojď. Opři se do jeho zadku.
Jasně.
Kde to jsem? Jak to, že běžím? Jasně, Barry.
Počkat, tady to je. Jsme na místě.
To je tvý město? Dlouhá díra?
Je v tvým životě něco, co není smutný?
Ne. Mý město je na druhý straně tunelu.
Výborně, Jacku.
Zasloužíš si důstojně překročit práh
svýho města na vlastních nohou.
Jack! Jack!
Jack!
Běž, Jacky. Běž.
To je ono. Kdo je velkej kluk, kterej to zvládne sám?
Nevím.
Zdá se mi to nějak nestabilní. Nevím, jestli je to bezpečný.
Máš pravdu. Hlavně bezpečnost. Tohle je bezpečnější. Můžeš jít, Jacku.
Dobře. Věřím ti.
Je tu útulno, co?
Jako bejt zase v jednom balení.
Jo, to je už dávno. Hodně se změnilo.
Něco se nezměnilo. Jsme pořád spolu.
Pamatuješ naše moto?
Párkoví kámoši navždy?
Jako bychom si to řekli už dávno.
Ale chci, abys věděl,
že jsi pořád můj párkovej kámoš. Navždy.
Díky, kámo. Moc to pro mě znamená. I ty můj.
A to s tím vyhoštěním. Chci ti jen říct, že se nezlobím.
Cos to řekl?
Že se na tebe nezlobím.
Ty se na mě nezlobíš?
Kdo mě štípl do třísla?
To bylo blízko.
Pryč!
To bylo blíž, než je bezpečný.
Pardon. Nejsem zvyklej běhat s jídlem po kapsách.
Hele, to je stocktonská čistička.
Tady jsem se poprvý sjel. Jen výpary z odpadů.
Zacpěte si nosy.
Jsme tady! Dokázali jsme to!
Nový město, nový publikum. Šou začíná.
Haló?
Ty jo. Kde je všechno to jídlo?
Říkals, že tady bude plno. Jak je to možný?
Guláši, kde jsi?
Guláši?
No, tohle jsem nedomyslel.
Všechny ty mrtvoly se mě dotýkají víc, když jsem doma.
Bože. To je pan Glenn.
Stěžoval si na Sdružení majitelů, že jsem na koledu moc starej.
A teď je mrtvej. Všichni jsou mrtví, kromě mě.
Ne. Něco tu nesedí. Prali se tu.
„Nech mě. Pusť mě a... “ Drobky ze sušenky.
Jahodová rodina utíkala. Utíkala.
Cupity cupity. A pak je odtáhli.
Možná odešli.
Proč opouštět skvělý město?
Nevím. Aby našli lepší?
Někde musí existovat něco lepšího. Tečka.
Cítím to, jasný? Cítím to v chrupavce.
Jestli to cítíš, je to tak. No ne?
Jacku? Frank to cítí v chrupavce.
- Proč na mě mrkáte? - Nemrkáme.
Proč bysme měli mrkat, když jsi nás zklamal?
Mrká se na přátele.
Ale ne. Dochází koupelová sůl.
Nevidím vaše levý oko.
Je to tady. Blednete!
Jako ta fotka v Návratu do budoucnosti. Pomoc, doktore.
Jen klid. Kolik prstů vidíš?
Tři? Dva? Jeden?
Už jsem ztratil všechny lidi. Nechci ztratit i vás.
Tak co, Barry, spokojenej?
Nevzal jsi koupelovou sůl. Moc hezký.
Zajímavej pohled.
Nestalo se předtím něco?
Jo, vyhostili nás. Kvůli tobě.
Ne. Protože všichni ve městě jsou na prd.
Panebože. Konečně už přijmi odpovědnost.
Moc jsi na ně tlačil. Snažil jsem se ti to říct, ale neposlouchals.
Poslouchá vůbec někdo někdy?
Neházej to na mě.
Kdybys mě líp chránil, nevyhostili by nás.
Být šéfem ochranky je náročné. Zasahuje do toho politika.
Chtěli tě zabít.
Co mi poděkovat za záchranu života?
A jakýho? Fakt děkuju.
Byl jsem dobrej vůdce. Jedinej, kterej chtěl něco změnit.
- Poslyšte. - Kam jsme se dostali?
To je ta zaslíbená země, o který jsi mluvil?
Vždyť tu není žádný jídlo.
To není docela přesný.
To jsou...
Lesní plody.
Takže jsme našli jídlo. Jo.
Ty demente, já to říkal.
Ahoj, přátelé. Já jsem Frank. Jak se jmenujete vy?
Ahoj, Heggenahu.
Super jméno, Heggenah. Co tvý jméno?
Další „Heggenah Jab Džab.“
Stejný jméno. Zvláštní. Tohle je Sammy. Tohle Barry...
Bezva. Skupinový objetí.
Co to kurva děláš? Uteč!
Na divoko? Dobře. Jdem na to.
Počkat. Co?
Jdou jen po Jackovi. Už jsem se docela bál.
Asi jsem špatně pochopil to „Heggenah Jab Džab.“
Třeba to znamená něco jinýho.
Co to může bejt?
ZABÍT ČLOVĚKA!
Já vám nevím, ale je to moc muzikální
a melodická řeč, ne?
Jsou jako piraně! Mají malý, ale děsně ostrý zuby!
Mám je v kalhotách! Pokoušou mi koule!
Jacku, vracím se dovnitř.
Budeme muset skočit.
Nemůžu tam skočit. To neskočí ani na olympiádě.
Nevím, co je olympiáda,
ale určitě tam neměli párek v prdeli. Jdeme, bejby.
Jdem na to.
Letíme! Zvládneme to!
A kurva!
- Všichni v pohodě? - Asi ano. Franku?
Je mi skvěle.
Jen se zase začínám zamýšlet nad tím,
že ta revoluce byla zbytečná.
Jelikož Ráj potravin neexistuje
a láska mýho života, Brenda Žemličková,
se proměnila v kaši pro nic za nic.
Au. Co blbneš, Barry?
Seš snad jedinej, kdo ztratil jídlo? I já ji měl rád.
- Ne tak jako já. - Jo?
Jestli jsi ji tak miloval, proč jsi šukal človíka?
Měli jsme pauzu!
Co se děje? To zápasíte, nebo tančíte?
No tak. Mluvte spolu přece.
- Naser si, Franku. - Naser si, Barry.
Zkuste jiný slova. Hezčí. Jste přátelé.
Nejsme. Jsme jen dva párci ze stejnýho balení,
co jsou k sobě kvůli tomu připoutaní.
Myslíš, že to snad chci?
Už mě nebaví na tebe
pořád dohlížet, ty nevděčnej parchante.
Hned bych ti dal sbohem,
ale bojím se, že mě zase bodneš do zad.
V dálce vidím světlo. To nebude nic dobrýho.
Pánové? Tohle musíte vidět.
To je kurva něco.
Podívejte. Co jsem vám říkal?
Zaslíbená země.
Překlad titulků: Pavla Le Roch
Kreativní dohled Kateřina Hámová