Pohyb!
Pohyb! Nezastavujte!
Nasadit masky, chlapi! Masky!
Nasadit masky!
- Kam jdeš? - Já jdu zpátky.
- Pomůžu ti. Masku! - Musím zpátky.
Masku!
Tak.
Jsem Leo. Půjdu za tebou.
Běž první. Běž!
Budu za tebou.
Nasadit masky!
Masky!
Kde máš masku?
Dostali mě. Vezmi mě zpátky. Vezmi mě zpátky!
Nech toho, prosím!
Dívka, která se třpytila
NA MOTIVY ROMÁNU LAUREN BEUKES
Bonne nuit!
Trvalo mi tě najít.
Jo, já z Teenie's odešla, co nejdřív to šlo.
Kdy ses vrátil?
Nedávno.
Co jsi dělala? Jenom tancovala?
Jo. Trochu jsem cestovala.
Měly jsme taneční turné po Orpheum Circuit.
No teda.
A co ty? Jaký to bylo?
No… jiný, než jak se o tom píše v novinách.
- Nikdo se s vojáky nebaví. - Já jo.
Prý se ve vlaku domů rozdávaly medaile.
Kolik jich máš?
Já se jenom svezl.
Znělo to, že je to tam dost špatný.
Psal jsem ti.
Když jsem byl v Teenie's, říkali, že ti moje dopisy předali.
Já žádný nedostala.
Tak, o čem myslíš, že ten dnešní tanec byl?
Ono to musí o něčem být?
Byl to příběh Josefíny, první ženy Napoleona.
Zapaluje oheň na počest Usira.
Prosí ho o dítě.
Nevím, jestli to šlo pochopit.
Jo.
Jak dlouho už to děláš?
Teď potřetí, ale možná vyprodám Balaban.
- Fakt? - Lidí na mě chodí tak akorát.
Ale tam moc lidí nebude.
To se lidem právě líbí. Zaplatí za to víc.
Něco jsem ti přivezl.
A proč myslíš, že to chci?
Sice umíš francouzsky, ale pořád tě znám.
Z Paříže.
Co se tomu stalo?
Zachytil se mi za kapesní nůž. Ale zašil jsem ho.
Paříž, jo?
Odkud máš tak dobrej vkus?
Je to dobrý, koukej.
Nemáme tu co dělat, Harpere. Já už na to nejsem.
Ale no tak. Koukni se. Poznáš to.
Z čeho to je?
Z hedvábí?
Ne, z rajonu.
- Na to je moc bohatá. - Ne, jsou řídký.
Nosí je do kostela.
Nebude tam přece klečet v hedvábí.
Jak to, že ji znáš?
Pamatuješ si na sestru Floru z kostela svatého Michala?
Jo, ta nás chtěla pokřtít v jezeře.
Jo, chodí do kostela svatého Vojtěcha.
Potkal jsem ji.
Ve sklepě pořádá večeře pro veterány.
A tam jde i dnes.
Dala ti jídlo, a tys ji sledoval?
Tak jsi mě to naučila ty.
To jsme byli malí. Nemyslela jsem,
že ti to zůstane.
Vyšla ven. Jdeme.
Co? Ne, Harpere.
Stařenky už okrádat nepotřebuju.
Tak fajn, dám ty punčochy jiné.
Co?
Pojď.
Ach bože.
Copak tam ještě máš?
Co tohle?
Proč se na tom vlastně nechávají ty hlavy?
Je to móda.
Holky v Paříži tohle nenosí?
Co já vím?
- Máš přece oči, ne? - Víš co?
Neměl jsem čas se koukat, takže…
Harpe, ty se koukáš vždycky.
Schovával ses pod přepravníkem a šmírovals mě.
Já tě nešmíroval.
Ale jo. Vykukovals jak malá krysa.
To si… To si myslíš, že jsem dělal, jo?
- A co jinýho? - Já tě hlídal.
Co je?
Co to je?
Nevím.
Jde to odtamtud.
- Odtud? - Ne, odtud.
- Co to… - Harpere.
Vydrž.
- Tady. - Jo?
Jo.
Co? Ukaž.
- Co to je? - Počkej.
Změnilo se to.
Jak se to stalo?
- Sakra. Mizíme. - Jo.
- Harpere, někdo jde. - Už jdu.
Co děláš? Jdeme.
Už jdu.
Odkud to máte?
Odkud ty hodinky máte?
Já vás znám. Ze svatého Vojtěcha.
Před jídlem se nemodlíte.
Vy mě neznáte.
Vypadněte!
- Vypadněte! - Nechte toho!
Zajímají mě jenom ty hodinky.
- Mám peníze. - Jsou z Evropy?
- Máte je odtamtud? - Nevím.
Ale víte, schovala jste je.
Víte, jakou mají cenu.
Řekněte mi, odkud je máte.
To byste nepochopil. Jste nýmand.
A ty seš vypatlaná kráva.
Myslíš, že nevím, kdo seš?
Tam je fotka tvýho muže.
- Zapaluješ za něj každej večer svíčku. - Jo.
Sledoval jsem tě.
Mně lhát nemůžeš.
Takže…
Odkud máš ty hodinky?
Co se tam stalo?
Ale nic. Schoval jsem se pod postel.
Proč jsi tam zůstal?
Abych věděl, že tě neviděla.
Čeká tě Balaban, nechci, aby ti to pokazila.
Co je?
Dělávali jsme to pořád.
To nikdo nebyl doma. Mohla zavolat policii.
Ona mě neviděla. Koukni, co pro tebe mám.
Koukni. Na. Ukaž zápěstí. Koukej na to.
Jsou pro tebe jak dělaný.
Ale jestli chceš, tak jí je vrátím.
- Já to nechci, je to její. - Ale ona si je nezaslouží.
Oblíká si levný punčochy, chodí do kostela a dělá charitu.
Prahne po přízni Boha a má jí daleko víc než my.
Chápeš? Musíme si vzít, na co máme nárok.
Hele.
V Paříži je 6:00.
Vysolte prachy, pánové.
Všichni mají vsazeno. Jde se na to.
PRACOVNÍ AGENTURA HENNING
Všichni mají vsazeno. A roztáčím.
Koukejte, jak se točí.
A…
To se podívejme. Kdo chce hrát znovu?
- Vsaďte si. - Ne.
Vyhráls tři ze čtyř. To není náhoda.
Břídily nemám rád.
Kdo si chce zatočit?
Harpe! Nechceš si vsadit pár drobných?
Jednou okradeš nesprávnýho.
Co ti je?
Nabírají dneska?
Vzali nakladače do Marshall Field's. Možná naberou i ochranku do přístavu.
- Ach jo. - Co je?
- Nic. - Ne?
Vrátím se zítra.
A kam jdeš?
Nevím, asi zpátky na Hopkinsovu.
Co ta tvá nová holka?
Není nová.
Půjčila ti prachy?
Ne. Proč?
Obvykle tu zůstáváš jako poslední, neodcházíš jako první. Hej, tak co máš?
Nic. O nic nejde.
Slyšel jsem o jednom místě.
Půjdu… Půjdu se kouknout, co tam je.
Kde to je?
V Lake View.
Zaběhnem si na Hopkinsovu pro nářadíčko.
Na co?
Pojď.
Podpořte místní Legii.
Legie. Podpořte místní Legii.
Legie. Podpoříte místní Legii?
Ne, díky. Takže…
- To je ono? - Asi jo.
Tak jsem si to nepředstavoval.
- A jak? - Nevím.
Víš, co děláš?
Co když tam někdo je?
Na okenicích je vrstva prachu.
Tady nikdo není.
Tak dělej.
Čí to je vlastně dům?
Znám sestřenici majitele.
Prý pořád cestuje a rád sbírá hezký věci.
Slyšíš to?
Ty vole. Jeho sestřenice nelhala.
Ať tě to ani nenapadne. S tím se nepotáhnem.
Kde to všechno vzal?
Asi z celýho světa.
Proč má zatemněný okna?
- Čeho se bojí? - Lidí jako nás.
- Určitě tu nikdo není? - Není.
Už by nás slyšeli. Koukni se nahoru.
ALMANACH
Co to kurva je?
Není tam málo místa? Jste v pořádku?
Beru vaše obavy na vědomí. Odejděte.
V kufru dole jsou peníze.
- Vezměte si je a odejděte. - No…
To je od vás velkorysé.
Klid.
Kolik peněz potřebujete?
- Co? - Abyste odešli.
Kolik chcete?
To mi řekněte vy, je to váš dům.
V které jste byl válce?
V té jediné. Ve velké válce.
V první nebo druhé světové?
- Ona je nějaká druhá? - Takže v první.
Teď jste se vrátil?
Takže je tak rok 1918, 1919?
Je rok 1920. Jak to, že to nevíte?
Kdy jste byl naposledy venku?
Jaký je měsíc a den?
Je devátého října.
Tady jsem ještě nebyl.
Jak to myslíte? Vždyť tu jste.
Co ty hodinky? Ty, co jste dal Brittě.
Ty jste vyrobil?
Proto tu jste?
- Chcete je vyrobit? - No…
- Jste hodinář? - Možná jo.
Ne, vy nic nevyrábíte. Vy jen všechno chcete.
Tu máte, ty jsem koupil v Sydel's. Na Wackerově.
Tak už odejděte.
Proč mám pocit, že jste mi dal něco levnýho?
No tak.
Dejte si pohov.
Odkud jste?
Kdo jste?
Takže ho chcete, že?
Co?
Asi to bude lepší.
Mohl bych…
Mohl bych si postavit vlastní.
Zjistíte, že tudy se dá jenom procházet.
Dům si žije vlastním životem.
- Co sakra děláš? - Povídáme si.
- Řeším to. - Nech ho být. Pusť ho. Prostě ho…
Pane, jste v pořádku?
Zavolejte sanitku!
- Bože můj. - Zavolejte někdo sanitku.
Harpere?
Har…
Kde jsi to vzala?
Dal mi to Charlie.
Jakej Charlie?
Jeden pilot z Anglie.
Lítal na Bristolech, ale kdoví.
Prodal mi ji.
Uvolňuje dýchací cesty.
Nevypadá to, že by to zabralo.
Víš, co potřebuješ?
- Lehni na zem. - Dobrý.
- No tak. - To je ze stresu.
Zítra jdu na konkurz na ten Balaban.
Radium? To je taky k ničemu.
Musíš si odpočinout.
Pojď ke mně. Nachystáš se tam.
- K tobě? - Jo.
- Máš doma manželku? - Zatím ne.
Je to dům bratra našeho poručíka. Pořád cestuje.
Někdo se mu o to starat musí.
A on to svěřil tobě, jo?
Má plno hezkých věcí.
Nevadí mu, když mu to tam pohlídá pěšák.
To jsi všechno stihl za týden?
Lehni si.
S tím dýcháním ti pomůžu.
No tak.
Počkej.
Ne, musíš koukat nahoru.
- Nic se neděje. Proč… - Koukni. Teď!
- Jaks to… - Já nic. To samo.
Ať to udělá znovu.
Já to nedokážu, dělá to samo. Nevím proč.
Počkat, o co jde?
No tak, Harpe, jak jsi to udělal?
Je to…
Tady… se věci tak nějak mění.
Občas jsou starší, občas novější, občas jsou prostě jiný.
Některý věci vůbec neznám.
Mění se tu koberce, lampy, všechno.
Co je?
Ten bratr poručíka…
- Co dělá? - To nevím.
Asi je nějakej dovozce. Nejspíš má ty věci odjinud.
Kdyby to tady bylo moje, nikomu bych to nepřenechala.
Sem tě někdo nepustil jenom tak.
Teď ale neodejdeme.
Pojď, něco ti ukážu.
Harpe, čí to je dům?
Dobře. Máš pravdu.
Měli bychom jít. Pojď.
Tak.
Řekni nějakou dobu. Kteroukoliv.
- Proč? - Prosím. Zamysli se nad nějakou dobou.
- Nad vzpomínkou? - Ne, nad datem.
- Může to být kdykoliv. Něco vyber. - Za tísíc let.
Tak daleko ne. Všechno bude srovnaný se zemí.
- Nechápu. - Protože neposloucháš.
Představ si, jakej bude svět za několik let.
Jakej chceš vidět den?
Chci co nejdál do budoucnosti.
Dej mi ruku.
Jak jsi to udělal?
Nevím. Nějak.
Koukej.
- Nemáme tu co dělat. - Proč?
Je to stejný jako někoho šmírovat.
- Jo, ale my tady být nemáme. - Takovej pocit jsi měla vždycky, ne?
Jak jsi to udělal?
Dělat to je možná můj osud.
Takže si jen vybereš datum a projdeš dveřmi?
Jo, zatím to funguje.
Proč nejde jít dál do budoucna?
Nevím, prostě to nejde.
A zkusils to? Co se stane?
Vrátím se do dne, kdy jsem vešel.
- Nevím. - Ale proč je dnešek poslední?
- Nevím. - A co když
zítra skončí svět a my se vrátíme na začátek?
Není to jedno? Tohle ti nestačí? Koukej.
Nevím, co to má znamenat.
Chceš se vrátit?
Ne, to vůbec. Možná… Možná že už nikdy.
Můžeme tady zůstat.
Ty dopisy…
Chlapi v Teenie's říkali, že ti je dali.
Kdyby mi radši dali plat, co mi dluží.
Proč jsi neodepsala?
- Nevěděla jsem co. - Cokoliv.
Potěšilo by mě cokoliv.
No… Doufám, že máš s sebou peníze.
Dlužíš mi hedvábný punčochy.
Pojď.
- Ale ne. - Nepoznám rozdíl.
A proč na něm není liščí hlava?
Není třeba. Je to luxusní i bez ní.
- Jo aha. Takhle. - Jo.
Ahoj.
Kdes byl?
Jen se tak projít.
Snažil jsem se tě najít, ale když jsem otevřel, nic se nestalo.
Prostě jsem byl venku.
Fakt? Mně to fungovalo.
Leo, tohle je Klara.
Ta Klara z tvýho dětství?
Jo, to jsem já.
- Dám si to nahoru. - Jistě.
Tys jí to ukázal?
Potřebovala mít kde bydlet.
- Takže tu zůstane? - Když bude potřebovat, tak jo.
Já nevěděl, že to chceme.
Můžeme od lidí začít vybírat vstupný.
Ona ale není jen tak někdo, jasný?
To je fuk. Nesouhlasím s tím.
Fakt, Leo? Víš ty co?
Mně je jedno, co si myslíš.
Ale. Odkdy?
Našli jsme to tady spolu. Je to naše.
No…
Ty stejně nikam nemůžeš.
Beze mě ne.
Ty by sis beze mě ani nenasadil tu masku.
Kam bys asi tak šel?
Tak kam dál, pane kapitáne?
To se podívejme.
Vím kam. Pojď.
Jdeš taky?
Běžte sami. Někdo to tady musí hlídat.
Pojď, nejlepší výhled z domu je přímo přede dveřmi.
Pojď, Harpe. Otevři dveře.
ZRUŠTE POLICII
Co ty na to?
Tady bych žádný peníze nevydělala.
Nechápu, že to je to stejný místo. Stropy, podlahy, všechno.
Myslela jsem, že to tady předělají.
Nikomu to nevadí.
Chceš další?
Jo, kup mi další.
Jde se vrátit do stejnýho dne?
Žít ho pořád dokola?
Možná jo. Proč ne?
Dobrý večer, co si dáte?
- Whiskey. - Jasně.
- Kteroukoliv? - Jo.
- Hezký. - Co prosím?
Líbí se mi ty náušnice. Odkud jsou?
Nevím.
Můj bývalej mi je dal na prvním rande místo květin.
Aspoň máte něco pěknýho.
- Díky. - Byli jste na nákupech, co?
Jak to víte?
Tančíte?
V pracovní době ne.
To je škoda.
Co to bylo?
Líbí se ti. Chtěla jsem, aby tu chvíli byla.
Já ale nechci ji.
Seš si jistej?
No tak. Jen jednou.
- Já nemůžu. - Jenom rychle. Pojď.
- Pojď si zatancovat. - To ne. Teď ne.
Jak chceš.
Jdu na onu místnost, ale až se vrátím, tak půjdeš.
To už se neříká, teď to je záchod.
Dobře. Tak jdu na záchod. Hned jsem zpět.
Ahoj!
Ta hudba se ti fakt líbí, co?
A já myslel, že neumím tančit.
Ale bylo to jen nesprávnou hudbou.
Jo.
Uvidíme, jak ti bude zítra.
No, aspoň na to nebudu sám.
Takovýhle byly holky v Paříži?
- Co? - Když jsi tam byl s Harpem.
Určitě nějakou Francouzku měl.
Mluvil jenom o tobě.
A co se tam stalo? Změnil se.
Jak?
Je sebevědomější.
Zatím neví, jak s tím pracovat.
Třeba vyrostl.
Nedokážu to posoudit.
Já ho předtím neznal.
Ale byl jsi s ním.
Myslím, že se nezměnil v někoho, kým by nebyl už předtím.
Možná jsi ho akorát neznala tak dobře, jak sis myslela.
My jsme v Paříži nebyli, jestli to tvrdí.
Tady jsi. Hledal jsem tě.
Pojďme.
Co to pod tím kabátem je?
To je na později.
Pojď.
A co Leo?
Ten s náma domů asi nepůjde. Pojď.
Ty s tím umíš?
Za chvíli to umět budu.
Kdes to ukradl?
Koupil jsem to.
Kdo má peníze, nemusí krást.
Jasně.
- Ne, Harpere, dám si je nahoru. - Ne.
- Bude v nich ten bordel. - Rozpusť si je.
Tak. Pak si je umyješ.
Tak.
- Takhle nevystupuju. - Bude to hezčí. Můžeš?
Jo.
Tak šup.
Tak.
Můžeš začít.
Ne, takhle ne.
Jako v Teenie's. Buď sama sebou. Nemluv francouzsky.
- Až moc ti připomínám Paříž? - Jo, možná.
Můžeš?
Vím, že jsi tam nebyl. Leo to říkal.
Ten neví nic.
Kamera jede. Začneš už?
Ne, nezačnu.
Vypni to.
Řekni mi, kdes to vzal. Vím, že to není z Paříže.
Vzal jsem to jednomu padlýmu.
On už to nikomu dát nemohl, ale já jo.
Dobře. Fajn. Jenom mi nelži.
Co se stane, když tady přespíš? Normálně se vzbudíš?
Asi jo.
Víš… Když jsem to tady objevil…
byla jsi jediná, komu jsem to chtěl ukázat.
Harpere. Sakra.
- Teď je to všude. - To je jedno.
- Zapni kameru… - Klid.
- Znovu. - Sedni si.
- Já můžu. - Vrať se.
- Harpere, ne! - Vrať se!
- Pojď sem. - Co to děláš?
- Harpere, ne! - Pojď sem.
Pojď sem! Děláš to tak pokaždý!
Jak jako „pokaždý“?
- Já to tak… - Harpere!
My už jsme tohle někdy dělali?
Co?
My už jsme dnešek někdy prožili?
Tohle všechno?
Kolikrát?
Není to jedno? Je to fuk.
Jak to děláš?
Vyjdu zadními dveřmi…
a najdu tě.
Pak spolu jdeme ven a přijdeme domů.
A vždycky skončíme tady.
Proč si to nepamatuju?
Protože to není tvůj dům.
Klaro, počkej. Už je noc.
- Zůstaň, prosím! - Pusť mě.
Ty se můžeš vrátit, kolikrát chceš.
Vždycky to poznám, Harpere, protože tě znám.
Tys sledoval mě a já tebe.
Tehdy jsi za moc nestál a teď stojíš ještě za míň.
Harpere!
Ne!
Nech mě! Ne!
Raz, dva, tři, položit.
Můžeme.
Raz, dva, tři.
Podívej, ještě žijeme.
Já tě viděl. Věděl jsem, že to přežiješ.
Jaks mohl něco vidět? Všude byl kouř.
Jsi Leo, že?
Byl v tvé rotě?
Jo.
Budou chtít, abys to řekl jeho rodině.
Musíš vymyslet, co říct.
Tohle mu radši nech.
To je jeho maska, ne?
Říkal jsem ti, že budu za tebou.
Chcete něco? Poslední možnost.
- To, co posledně. - A to je?
Whiskey.
Hezký náušnice.
Líbí se vám?
Když mi je půjčíte, řeknu vám, odkud jsou.
A jestli se spletu… tohle bude vaše.
Nemá smysl je krást, nemají hodnotu.
Já je vrátím. No tak.
Tak. Tak jo.
No, nejsou moc staré.
Tak dva tři roky.
Koupil vám je chlap.
Ale nejsou zas tak pěkné, takže jste spolu nebyli dlouho.
Možná to byl dárek na prvním rande?
Ne, vybrala jsem si je sama.
Stály dolar, můžete si je nechat.
Ale já měl pravdu.
To se asi nedozvíme.
Překlad titulků: Karel Himmer