Kam si myslíte, že jdete?
Nemáte kam jít.
Neschovávejte se jako malá krysa. Ukažte se.
Měl jste nastoupit do toho letadla.
Svého rozhodnutí budete litovat.
Najdu si vás.
Ať to stojí, co to stojí.
Kam to bude, pane?
Do Soulu, prosím.
Dobře.
Promiň...
Dáš mi pět minut?
Čun-ho.
Slyšíš mě, Čun-ho?
Pane doktore! Zavolejte doktora!
Můj syn právě otevřel oči!
Brácho.
HRA NA OLIHEŇ 2
CHLEBA A LOTERIE
O DVA ROKY POZDĚJI
Co je?
Řídíte bez helmy. Řidičský průkaz, prosím.
Ty vole. Najeli jsme vám do pasti, co?
Takhle číhat na lidi je zákeřný.
Sdíráte tu chudý občany o prachy?
Řidičák, prosím.
Počkej.
Nemůžete nás nechat jet? Já helmu mám.
Ne, slečno.
Teda, jste fakt sexy.
Mohl bych vás obvinit z maření.
Vás asi neobměkčím.
No tak, uděláme si selfie.
Sákryš, parádní fotka.
Pokuta za nenošení helmy je 20000 wonů. Zaplaťte včas.
Můžu tu fotku dát na internet?
Jste na Instagramu? Dáme si sledování!
Kam jedeš?
Hej! Kam jako jedeš? A co já?
Ať tě ten zasranej fízl sveze autem!
Hej!
Ty kreténe!
Krucinál!
Hwang Čun-ho!
Nechal ses sem přeložit, abys byl „zasranej fízl“?
Šéfe.
Dáváte si na to rád ocet?
Je to tak dlouho, že už si to nepamatuju.
Přestaň tu ztrácet čas, Čun-ho. Vrať se na oddělení závažných zločinů.
Počkat, na cibuli ne, ale na nakládané ředkvičky ano, že?
Kristepane, pořád jsi to nepustil z hlavy?
Hele, zkusil jsem všechno.
Tolikrát jsem apeloval na vyšší místa
a pobřežní hlídka to celé prohledala.
Já vím. Jezte, ať se vám nerozmočí nudle.
Hele, chci ti věřit.
Teda ne, já ti věřím.
Ale ty fotky, co jsi poslal, nám nikdy nepřišly.
Telefon ti leží na dně moře a ani nevíš, kde ten ostrov je.
Ty hry, který jsi viděl, kde zabíjeli lidi...
Snažil jsem se o tom nadřízené přesvědčit,
ale prostě nemáme dost důkazů.
Jediným důkazem byla ta nevystopovatelná kulka v tvým rameni.
A něco ti připomenu, ty chytráku. Zdrhnul jsi s pistolí
a pak ses najednou objevil polomrtvej.
Ještě jsem ti to neřekl,
ale když ses probudil,
tak tě chtěli vyhodit, ale já jsem jim to rozmluvil.
Jistě, děkuji.
Budu vám navždy zavázán, pane.
Ty jeden sarkastickej sráči.
Hele, my jsme policie.
Hasiči bojují s ohněm pomocí vody a policie...
„Bojuje se zločinem pomocí důkazů.“
Já vím. Proto teď dělám u dopraváků.
Tam máme důkazů vždycky dost.
Jízda na červenou nebo bez helmy, překračování rychlosti...
Důkazy máme na fotkách. To nikdo nezpochybňuje.
Čun-ho, vážně si nepamatuješ...
kdo tě postřelil?
Ne.
Brácho.
Pojď se mnou.
In-ho, proč jsi...
Kam to jdeme?
Hele, tady je motel.
Sem?
Co to...
Promiňte!
Je tu někdo?
Máte otevřeno, nebo ne?
Haló!
Nemůžeme jít jinam?
Tohle je strašná díra.
Ani jim nesvítí cedule. Mají zavřeno?
Znamená to, že mají obsazeno. Půjdeme jinam.
Jak to víš?
Kdo ti to řekl?
Proč se ptáš? Prostě to vím.
Prostě to víš? Seš snad nějaká znalkyně motelů?
To jako fakt? Seš fakt kokot.
- Co... - Říkals, že máš rád, jak všechno vím.
No tak, řekni mi, jak to víš. Řekl ti to tvůj bejvalej?
Nech mě bejt!
No tak! Řekni mi to!
Kdo je tam?
Hráči číslo 456.
Hledáte tyhle dva?
To jsem já.
Nesu ti jídlo a léky. Jak se cítíš?
Nic mi není.
Ale prosím tě, nevypadáš o moc líp.
Říkal jsem ti, ať to nepřeháníš, ne?
Zničíš se, než toho chlápka najdeš.
Jak to šlo?
Kontrolovali jsme všechny stanice metra na linkách 1 až 4.
Ale zase nic.
Kdy jste hledali?
Od 10 ráno do 10 večer.
Máme hodinovou přestávku na oběd a večeři, ale střídáme se.
Ví, že po něm jdeš. Možná odešel někam jinam.
Hledáme už dva roky, ale není po něm ani stopy.
Zítra sežeň další muže a rozšiř hledání. Od prvního vlaku až po poslední.
Zkontrolujte všechny linky najednou.
Všechny linky najednou?
Výpomoc na něco tak rozsáhlýho
by stála spoustu peněz.
Před třemi lety mě oslovil přesně touhle dobou.
Pokud v té hře pokračují,
tak teď shání hráče.
Jestli ho teď nenajdu, může to trvat další rok.
Jo... Chápu.
Teď... Tentokrát ho najdu. Slibuju.
- U-soku. - Ano?
Od zítřka budeme potřebovat víc lidí.
Cože? Kolik?
Zavolej všem, co znáš.
- Ale... - A taky začínáme už v šest ráno.
Tak nechoďte chlastat a běžte se vyspat.
V šest ráno? Kdo by hrál ttakdži v...
No tak, šéfe. Přemýšlel jsem o tom a prostě to nedává smysl...
Ne. Určitě se něco chystá.
Jak víte, většina lidí, co mi dlužili peníze,
v posledních letech zmizela.
- Už jsem je nikdy neviděl... - Jo.
Takže všechny, co vám dluží, odvezli na ostrov
a zabili je při dětských hrách. To zní...
Do hajzlu, sám tomu nevěřím,
ale dělám to pro prachy!
Kdyby za mnou Song Ki-hun nepřišel sám,
aby splatil svůj dluh, a nenajal mě na tuhle práci,
tak bych vás neměl z čeho platit a šli bychom ke dnu.
Já vím, ale...
Tak sklapni a hledej s očima dokořán.
No dobře.
Když najdeme toho parchanta s ttakdži, dostaneme odměnu miliardu wonů.
- Miliardu? - Miliardu?
Přesně tak. Už mu věříte?
- Ale... - Hele...
Kdo toho chlápka najde, dostane celou půlku, jasný?
- Takže 500 milionů? - Přesně tak!
Tak na co ještě čekáme?
Pět set milionů!
Kapitáne.
Ahoj.
Jak to jde?
Nic novýho.
Když je hezky, lovím ryby, když je hnusně, lovím flašku něčeho tvrdýho.
Na někoho, kdo každý den pije, vypadáš pořád dobře, kapitáne Paku.
Nech si ty řeči a obleč si tohle.
Jdeme hledat ten tvůj tajemný ostrov.
Kam to bude, kapitáne Hwangu?
Za poslední rok a půl jsme byli prakticky všude,
ale ty se nevzdáváš a já už nevím, kam s tebou jet.
Kdepak jsi, tajemný ostrove?
Pár míst jsme pořádně neprozkoumali kvůli počasí nebo odlivu a přílivu.
Zaznačil jsem je na mapě.
Zkusíme dnes tyhle.
Jasně, kapitáne Hwangu.
Proč jsem jen zachraňoval nějakýho tonoucího?
Teď musím trpět tohle. To jsem to teda dopadl.
Tak jo, dobře poslouchejte.
Osoba, kterou hledáme,
je tenhle chlap.
Je vysoký. Má přes 180 centimetrů.
Je to hezoun v hezkým obleku a s kufříkem v ruce.
A v tom kufříku
má balík peněz a ttakdži.
Hraje s kolemjdoucími v metru ttakdži a pak...
jim dá takovou vizitku.
Co na ní je?
Jakmile někoho takovýho uvidíte, volejte na číslo, co jsme vám dali.
Vyfoťte si to.
- Počkej, nevidím. - Uhni s tou hlavou.
- Uhněte! - Trochu se posuňte!
Tak jo. Máte to?
Přiřadili jsme vám rajóny.
Skupina 1, linky 1 a 2.
Skupina 2, linky 3 a 4. Skupina 3, linky 5 a 6.
Skupina 4, linky 7 a 8. Skupina 5
má linku Kjongi–Džungang a letištní linku.
Od prvního do posledního spoje
budete prohledávat stanice jednu po druhé.
Úplně každou stanici.
Nevynecháte ani jednu.
- Ano, pane! - Ano!
Po prohledání každé stanice
ji vyfotíte jako důkaz a fotku pošlete do skupinového chatu.
Jinak nedostanete zaplaceno. Jasné?
- Ano! - Ještě jedna věc.
Tým, který ho najde,
dostane bonus 500 milionů wonů.
Ty vole, 500 milionů? To jako fakt?
Až po vás, pane.
Jde se vydělat 500 milionů wonů!
Míříme na stanice metra.
Budu čekat na obvyklém místě. Kdyžtak mi dej vědět.
Jasně.
RŮŽOVÝ MOTEL
JSME NA STANICI JONGDU
JSME NA STANICI OKSU
Viděla jste někoho takového? Je vysoký a...
- Muž v obleku s kufříkem. - Netuším.
Když moji takhle převrátí, tak prohrávám.
A pak dostanu facku.
Viděli jste to tu?
Muž v obleku, co fackuje lidi.
- Promiňte. - Kdo jste?
Pardon.
Promiňte. Jen se rychle podívám.
Nic se neděje.
Rychlá kontrola.
Promiňte.
- Kdo jste? - Bude to rychlý.
Jak to šlo?
Tak.
Úsměv.
- Raz... - Tvař se vážně.
STANICE HANKANGDŽlN NIC
- Ještě se vyfotíme. - Jo.
DNEŠNÍ HLEDÁNÍ SKONČlLO
Vracíme se, kapitáne Hwangu.
Jo.
Prvně se trochu najíme.
Drž se!
Panebože.
Čas na další selfie. Vyfotíme se tady.
Bože.
DNEŠNÍ HLEDÁNÍ SKONČlLO
Říkal jsem, že v tomhle počasí je to špatný nápad.
V tý oblasti jsou vodní víry.
Nikdo se tam neplaví, ani velký lodě.
Máme štěstí, že žijeme.
Skoro jsme skončili na mořským dně.
Promiň.
Proč jsem tě tenkrát tahal z vody?
Teď tu touhle pitomostí jen tak riskuju život.
Jsem ti navždy vděčný.
Víš, kolik je ostrovů v okruhu 10 kilometrů od místa, kdes byl?
Stovky.
A jsou tam silný proudy.
Kdo ví, jak daleko tě s tou bójkou zanesly.
Ani si ten ostrov, kde tě postřelili, nepamatuješ.
Co teprv ten ostrov, kde hrají ty hry.
Tak jak ho asi tak máme najít?
Máš pravdu. Přestaneme.
Udělali jsme, co šlo.
To říkáš teď, ale příští týden určitě zase přijdeš.
Díky, že jsi mi zachránil život
a pomáhal mi hledat ten ostrov.
Slibuju, že se ti nějak odvděčím.
To nemusíš.
To mě mrzí, že už se nevrátíš.
Občas přijdu na návštěvu.
Tak jo. Půjdeme spolu chytat olihně, jo?
Dneska je těžký najít dobrou posádku.
Zaplatím ti víc, než co vyděláváš jako polda.
Počkej. Kolik?
Probereme to nad skleničkou, až se vrátíme na pevninu.
Tamhle je přístav.
Dveře se otevírají.
Dveře se zavírají.
Tak jo.
Tohle jako myslíte vážně?
I dělníci na stavbě už mají pořádný jídlo.
Tohle je...
Kruci.
Ty jeden malej...
Za parnýho léta si tu pod zemí hezky vyděláváš.
Buď vděčnej za to, co máš.
Klidně běž dělat na stavbu, ty idiote.
Ale teď vážně.
Jak moc věříte tomu, co říká Song Ki-hun?
Celý léto prohledáváme každou stanici metra ve městě,
ale nikdo ho neviděl.
Poslouchej.
- Přemýšlel jsem nad tím. - A?
Song Ki-hun je možná blázen,
ale neutrácel by miliardy za hledání někoho, kdo neexistuje.
Určitě na tom něco bude.
No tak, šéfe. Už ty stanice prohledáváme dva roky.
Ne dny, ale roky. Celý dva roky.
Žena mi říká, že bych toho parchanta měl najít, přihlásit se
a vyhrát těch 45,6 miliard wonů.
Kdyby tady někdo hrál ttakdži, už bychom ho našli...
Jo!
Haló?
Našli jsme ho. To je on.
Jste si jistí?
Ttakdži, facky a prachy. Přesně, jak jsi říkal.
Teď mu předává vizitku.
Kde jste?
Na stanici Džonggak, ale už odchází.
Jedu tam.
Opatrně ho sledujte a informujte mě, kde je.
Sledujte ho, dokud tam nedojedu.
Jasně. Ozvu se.
ČUN-HI
GYNEKOLOGIE A PORODNICTVÍ
Volané číslo je nedostupné. Budete přesměrováni do hlasové...
Slečna Kim Čun-hi.
Je tu slečna Kim Čun-hi?
Slečna Pak Mi-jong.
- Ano. - Ano.
Pojďte dál.
Všechny?
Co prosím? Sto losů?
Měl jste dobrý sny, co?
Teď jde do parku Tchapgol.
Jedu tam.
Nepřibližujte se k němu. Počkejte na mě.
Dobře. Pospěš si.
Promiňte, pane.
Dobrý den.
Zdá se, že se trápíte v životě bez budoucnosti.
Mám pro vás malý dárek.
Dárek?
Jakej?
Vyberte si jen jedno.
Chleba, nebo loterie. Musíte si vybrat.
SMŮLA!
Prohrál jste.
Minci, prosím.
- U-soku. - No?
Co to sakra dělá?
Netuším.
Možná je to dobrák. Jsem zmatenej.
SMŮLA!
Kruci.
Do prčic.
- Sakra. - Ty vole.
Ty vole! Já se na to vyseru!
Jak to, že nenabídne i nám?
Nevím. Včera se mi zdálo, jak kadím. To přináší štěstí.
Co to vyvádí?
Proč byste vyhazoval jídlo, kterému vůbec nic není?
Dal jsem vám na vybranou
a vy jste si vybral.
Já to jídlo nevyhodil.
To vy, dámy a pánové.
Hrabe mu?
Poznávačko číslo 2071, zastavte.
Vyřiď ho ty.
Já?
Buď tě bude prosit, abys ho nechal,
nebo bude nadávat, že na něj číháme.
Odpovídej mile, ale neposlouchej ho a dělej svoji práci.
Buď zdvořilý a profesionální. Rozumíš?
Ano, pane.
Překročil jste povolenou rychlost, pane. Řidičák, prosím.
Taxi!
Rychle!
Jeďte za tím oranžovým taxíkem.
- Cože? - Ty vole.
Zaplatím dvojnásobek, když ho doženete.
Tak jo.
Kde seš? Už jedeš?
Brzo budu u vás.
Ten chlap je totální cvok.
Teď je v taxíku. Budu tě informovat, ale pospěš si!
Jasně.
Dostáváte pokutu 60000 wonů. Nezapomeňte...
To bylo rychlý. Udělal jsi všechno správně?
Vzal si lístek s pokutou a beze slova odjel.
To je podezřelý. Prověřil jsi ho?
Jo, ale je čistej.
Nevím, co dělá,
ale měl v autě spoustu mobilů a tabletů.
SONG KI-HUN ČlSTÝ TRESTNÍ REJSTŘÍK
- Odbočte doprava, pane. - Dobře.
Vystupuje, šéfe!
Teď vystoupil. Pošlu adresu. Zavolej, až dorazíš.
Tady vystoupíme.
Dobře.
Děkuju.
- Kde je Song? - Bude tu za deset minut.
Když budeme čekat, tak nám uteče. Půjdeme na něj sami.
- Sami? - Jo. Bojíš se?
Jsme dva na jednoho.
Seš ženatej, tak nebuď srab.
Jen mi na tom chlápkovi něco nesedí.
A Song nám stejně řekl, ať počkáme.
Ale co když ho ztratíme a Song nám pak nezaplatí?
Miliarda wonů, U-soku!
Dáte mi půlku, že?
Ty mi nevěříš? Vždyť jsem tě oddával.
Pojď.
- Hej! Stůj! - Zastav!
Hej, ty!
Šéfe!
No tak! Tak pojď, do hajzlu!
U-soku...
SONG KI-HUN
Pane Songu.
Pomozte mi, prosím.
Hledám svého bratra.
Je mi líto.
Nejsem v pozici, abych někomu pomáhal.
REGISTROVANÉ VOZIDLO: 29H 2071
PŮJČOVNA AUT ISAAC ČTVRŤ DONGDEMUN, SOUL
ČTVRŤ DONGDEMUN
Volané číslo je nedostupné.
Po pípnutí budete přesměrováni do hlasové schránky.
PAN KIM
Vypadá to, že auto, na které se ptáte,
si v současné době pronajímá firma.
Firma?
Jak se jmenuje?
Píše se tu „Sluníčko s.r.o.“.
Dáte mi jejich adresu?
Teď si zahrajete takovou hru.
Kámen, nůžky, papír, ruku pryč. Pravidla určitě znáte.
Střihnete si každou rukou a jednu dáte pryč.
Zbývající ruka určí vítěze.
Poraženého samozřejmě čeká trest.
Určitě to znáte z filmů. Říká se tomu ruská ruleta.
Do revolveru dám jednu kulku a zavřu ho.
Namířím na hlavu poraženého a stisknu spoušť.
Vaše šance na smrt je jedna ku šesti.
Šance na přežití je pět ku šesti.
To není tak zlý, ne?
Tak jo. Jdeme hrát. Odpočítám vám to.
Kámen, nůžky, papír.
Nehrál jste.
Porušil jste pravidla prvního kola.
Jste diskvalifikovaný.
Jdeme hrát znovu.
Raz, dva, tři.
Ruku pryč.
Nebuďte tak nervózní.
Jak jsem řekl, vaše šance na přežití jsou pět ku šesti.
Hrajeme dál.
Raz, dva, tři.
Ruku pryč.
Začíná to být trochu nuda, co?
Obrátíme vaše šance, jo?
Šance na přežití jedna ku šesti.
Prosím, ne...
Šance na smrt pět ku šesti.
Tak jo, hrajeme znovu.
Zrychlíme to, jo?
Kámen, nůžky, papír. Ruku pryč.
Raz, dva, tři. Ruku pryč!
Raz, dva, tři!
Ruku pryč.
To je teda škoda. Nedal jste jednu ruku pryč.
Diskvalifikace.
Gratuluji k vítězství.
Můžeme si teď promluvit?
SLUNÍČKO S.R.O.
Přesně tak. Šéf se ještě nevrátil.
Song říká, že šéf s U-sokem sledovali toho týpka s ttakdži, ale pak se ztratili.
Jak to mám sakra vědět?
Všechny svolej a jeďte na stanici Debang.
Vezmu z kanclu zbraně.
No?
Říkal jsem stanice Debang, ty idiote. Ne Sindebang.
Znovu už ti to opakovat nebudu, ty tupoune.
Jo! Svolej všechny!
Idiot jeden.
DLUŽNÍCI
SONG KI-HUN
SMLOUVA O PRONÁJMU AUTA
POTVRZENÍ O REGISTRACI FIRMY RŮŽOVÝ MOTEL
Našel jsem tam nůž a skvrnu od krve.
Určitě se z té uličky nedostali daleko.
Podívejte se na všechny záběry kamer z okolí
a poptejte se lidí. Brzo se k vám přidám.
Dlouho jsme se neviděli, pane Songu.
Měl jste tenkrát nastoupit do letadla.
Rozmyslel jsem si to, když jsem tě viděl.
Vypadá to, že jste se mě usilovně snažil najít.
Chtěl jsem ti poděkovat.
Poděkovat?
Za pozvání do hry.
Vyhrál jsem
a odnesl jsem si balík peněz.
Sluší se za něco takovýho poděkovat.
Já jsem jen posel, co roznáší pozvánky.
Pro koho ty pozvánky roznášíš?
Chci se s ním setkat a něco mu říct.
Řekněte mi to a já váš vzkaz předám.
O něčem takovém nemůžu mluvit s poskokem jako ty.
Vyhledáváš lidi, kterým se hroutí život,
abys je ve stanicích metra nalákal.
Někdo jako ty by nepochopil to, co se snažím říct.
Pane Songu.
Jak jsem se podle vás dostal na svoji pozici?
Je mi jedno, jak ses stal jejich psem.
Přiveď mi svýho pána.
Když jsem byl mladší, dělal jsem v aréně.
Odklidil jsem a spálil nespočet těl lidí, jako jste vy.
„Nejsou to lidi.
Je to jen odpad, který tento svět vůbec nepotřebuje.“
To jsem si říkal a několik let tvrdě makal.
A pak mi dali zbraň.
To byl dobrej pocit.
Jako by se poprvé v životě mojí existenci dostalo uznání.
Nevím, kdy to bylo, ale jednoho dne...
jsem se chystal zastřelit muže, co prohrál.
Připadal mi povědomý.
Hádejte, kdo to byl.
Můj táta.
Najednou přímo přede mnou stál táta.
Se slzami v očích mě prosil, abych ho ušetřil.
Střelil jsem ho přímo mezi oči a uvědomil jsem si:
„Aha.
Na tuhle práci jsem stavěnej.“
Ať už střílíš lidi během her,
nebo je lákáš venku, nic to na tom nemění.
Vždycky jsi byl...
jen jejich pes.
Pane Songu.
Myslíte si, že jste výjimečný, protože jste vyhrál?
Někdo jako ty
nemá tušení...
a ani nikdy nepochopí,
jak jsem to celé přežil.
A jaký je to pocit...
účastnit se těch her.
Zahrajeme si hru.
Určitě to znáte z filmů. Říká se tomu ruská ruleta.
Obvykle dáte do zbraně jednu kulku, zatočíte bubínkem
a zmáčknete spoušť.
A před dalším kolem znovu zatočíte bubínkem.
Šance jsou znovu jedna ku šesti.
Ale my si to zahrajeme trošku vážněji.
Protože jste výjimečný, pane Songu.
Přestaň vykecávat.
Budeme se střídat, aniž bychom znovu roztočili bubínek.
Během šesti pokusů zbraň vystřelí a hra skončí.
Co vy na to?
Vždycky jsem si říkal,
jak jste se odtamtud dostal naživu.
Ttakdži vám teda rozhodně nejde.
Copak?
Začínáte si to uvědomovat?
Vaše šance na smrt jsou 1 ku 2.
To je docela hodně.
Máte strach a přemýšlíte.
Schválně jestli uhodnu, na co myslíte.
„Mám v ruce zbraň.
Kašlu na pravidla. Jednou nebo dvakrát zmáčknu spoušť
a ustřelím tomu chlápkovi hlavu.“
Mám pravdu, že?
Jestli se chcete setkat s tím člověkem,
klíč mám v kapse.
Můžete mě prostě zastřelit a vzít si ho.
Ale dokážete mi tím jednu věc.
Že jste odpad jako všichni ostatní.
Odpad, co měl štěstí a dostal se ven z popelnice.
Copak? Začínáš si to uvědomovat?
Přesně tak.
Vykašli se na pravidla.
Stačí jedno stisknutí spouště...
a můžeš mě zabít.
Ale...
dokážeš mi tak jednu věc.
Nasadíš si na obličej košík
a budeš dělat, co páníček řekne.
Budeš běhat, štěkat
a vrtět pro ně ocasem.
Nejsi nic víc než jejich pes.
Překlad titulků: Jan Kavalec