V MINULÝCH DÍLECH
Prošla jsem Sadokovy knihy.
Chluponozi tudy museli kdysi dávno projít.
Istari se mi vzdá, protože jestli ne,
zabiju půlčíky, kterým říká přátelé.
Nori!
Mířil jsi k hoře?
Přeživší na nás budou čekat v tábořišti.
- Spolu s mým otcem. - Myslím, že jsi je propásl.
- Také doufáš, že najdeš rodinu? - Snoubence.
Jestli je aspoň z poloviny tak silný jako ty, jsem si tím jistý.
Nejsem tak silná, jak si myslíš.
A všechno, čím jsi pro mě byl, lehlo popelem.
Takže pokud jde o mě, už spolu nemusíme mluvit.
Vážně chceš svého koně zpátky?
- Víš, kde je? - Sejdeme se tady. Dnes večer.
Co tady děláš ve tmě, hochu?
Je to léčka!
Přípravy jsou téměř u konce, pane otče.
Musíme jít znovu do války?
Nikdy nebudeme v bezpečí,
dokud se neujistíme, že Sauron už není.
Co jsem si nasadila ten prsten, cítím
záblesky neviděného světa...
Celebrimbor neodpověděl na žádný z našich dopisů.
Obávám se, že Sauron může být v Eregionu.
Velekrál souhlasil, že mě tam pošle s malou skupinou,
aby zajistil Celebrimborovi a jeho městu bezpečí.
Elrondův úkol není připojit se k tvé výpravě.
Ale vést ji.
PRSTENY MOCI
Celebrimbor stále neodpověděl...
Pokud použijeme most přes Axu, Eregion je asi 450 mil.
Budeme potřebovat lukostřelce a dva šermíře. Věřím, že je můžeš doporučit.
Ty mi věříš?
Jsi si jistý, že je to moudré, veliteli?
Na naléhání Velekrále jsem souhlasil a jmenoval tě prvním poručíkem.
Pokud tuto povinnost považuješ za podřadnou, vyberu si jiného.
- Ano. - „Ano“ co?
Ano, můžu doporučit lukostřelce a dva šermíře.
Koho ještě vezmeme s sebou, veliteli?
Blesky?
To by žádná pozemská síla nedokázala.
Je to Sauronova práce.
Camnire, jakými dalšími cestami se můžeme vydat?
Abychom to obešli, budeme se muset obrátit směrem na sever
a prodloužit si cestu o dva týdny...
Nebo?
Půjdeme na jih, přes kopce Tyrn Gorthad.
Tudy se do Eregionu dostaneme mnohem rychleji.
V těch kopcích je zlo.
Prastaré a plné zloby.
Sauron chce, abychom tam šli. Musíme jít jinudy.
Nepřítel nepochybně sleduje obě cesty.
Kvůli tomuto kolapsu musíme za Celebrimborem ještě rychleji.
Rychle se nedostaneme nikam, když padneme do pasti.
Půjdeme na jih.
Veliteli, musím protestovat.
Tvůj názor jsem slyšel.
Elronde.
Slyšel jsem, poručíku.
Půjdeme na jih. Menno!
Tato společnost se nebude radit s tou cetkou, a ani ty.
Pokud jsou ti tyto podmínky zatěžko, odejdi a vrať se do Lindonu.
- Ráda bych. - Tak proč to neuděláš?
Protože nechci vidět nikoho z této výpravy padnout.
Včetně tebe.
Nori!
Nori! Makulko!
Promiňte, asi jste tu neviděl dvě půlčice?
Vidím, že jsi našel tu kozu.
To nebylo to... co jsem hledal.
No, je tu to, co hledáš,
a to, co jsi našel, že?
Cinkylink, cinkybřink, cinkylinky holala.
Tráva šustí, mušky bzučí, na jívě včelky tralala.
Nad tvým kopcem jsou hvězdy.
Ty jsou nad každým kopcem.
Ale já a mí přátelé jsme hledali tyto hvězdy.
Doufal jsem, že...
Omlouvám se, moment...
O slunci, o mlze,
také o měsíci.
Ta větev... no ovšem...
To musí být ono.
Makulko!
Vstávej!
- Viděla jsi ho? - Koho?
Koho asi? Našeho přítele Cizince.
Zapomeň na něj. Kde jsme my?
Nori! Utíkej!
Myslím, že jsme je setřásly.
Kde jste se tu vzaly?
My?
Kde ses tu vzal ty?
Moje hlava.
- Já tu bydlím. - Tady žijou chluponozi?
Co je chluponoh?
No, ty jsi...
Kdo přesně jsi?
Nikdo.
Nemůžeš být nikdo.
Tak mi všichni říkají.
Když ti všichni říkají Nikdo, neříká ti nikdo někdo?
No, moje matka mi říká Merimacu.
Já jsem Makulka.
A já Nori.
Odkud máš tu vodu?
- Ztiš se. - Ukradl jsi ji, že?
Ukradl jsi ji z té studny. Od velkých lidí.
- Kam jdeš? - Nikam.
Vezmi nás s sebou.
Promiňte, do vesnice cizinci nesmí.
Do vesnice? Jaké vesnice?
Ne! Žádná vesnice není.
Tak hele, Nikdo.
Jdeme s tebou,
nebo to na tebe řeknu, zloději vody.
Setkáte se s Gunou, naší vůdkyní.
A jestli chcete, aby jen zvážila, že vás k nám pustí, máme čtyři pravidla.
První, nedívejte se jí do očí.
Za druhé, držte se od ní na tři kroky.
A za čtvrté, nikdy jí neoslovujte Guno.
- Rozumím. - Rozumím.
Byla to čtyři pravidla, nebo tři?
Nedávala jsem pozor.
Jen běžte, pobavte se.
Pojď. Tam.
To proto, že na něj svítilo slunce.
Tamhle.
Čerstvá várka. Můžeme okrajovat.
- Velký klobouk jako můj! - Jako tátův!
Chluponozi žijící v dírách?
- Nezdá se to přirozené. - Protože nejsme chluponozi.
Jsme Statové.
Statové?
Co tě to napadlo, přivést je sem? Nikdo není tak hloupý.
Potřebovaly se někde schovat.
Když je honí všichni ti ďáblové v poušti?
Kdybysme tvůj mozek dali supovi, letěl by pozpátku.
Buďte na něj hodnější.
Ty jsi na mě drzá?
To bylo čtvrté pravidlo.
Řekněte mi jeden dobrý důvod, proč bych vás neměla předhodit
Gaudským, co vás honí.
No tak, předneste svou obhajobu.
Přešla jsem řeky, hory
a pouště, abych pomohla příteli najít jeho osud,
na kterém nejspíš závisí budoucnost světa, včetně toho vašeho...
Řekla jsem dobrý důvod.
Kdo je ten tvůj přítel?
- Je to obr. - Obr?
- Jako elf? - Větší.
Tak je to velký přerostlý elf.
Není to elf.
Je to čaroděj.
Jediný čaroděj pod touto oblohou
je Temný čaroděj.
A poslední přítel, kterého potřebujeme, je jeho přítel.
Svažte je.
Co? Cože? Ne.
Cože? Nechte ji. Jaký Temný čaroděj?
Ten Istari je už teď mnohem silnější, než jsme čekali.
Z ničeho vyvolal písečnou bouři, která zabila dva mé muže.
Teď míří na sever.
Směrem... k poustevníkovi.
A co ty půlčice?
Pročesáváme poušť. Dlouho nám unikat nebudou.
Přísahám na svůj život.
Buď jsi velmi hloupý, Gaudrime,
nebo velmi statečný.
Postarejte se o ty chluponohy.
Já se postarám o toho Istara.
Pusť ho zase ven.
Neměl bys být vzhůru.
Jez zem. Kopej hluboko.
Pij vodu.
Běž spát.
Kdo jsi?
Už je to dlouho, co mi někdo nějak říkal,
ale kolem Opletnice mi říkali Bombadil.
Tom Bombadil.
Slunce už zapadlo, tma se tlačí ze všech stran...
Nestyď se, Zlatěnko...
Vyjdete ze stínů, dveře budou dokořán.
S tvými špinavými šaty jsem udělal, co jsem mohl.
Umyj si ruce a obličej
a přijď za mnou k ohni.
Je tam... někdo s tebou?
Zdálo se mi, že slyším zpívat ženu.
Ženu? Jakou ženu?
Nikdo tu s tebou není?
Jsi tady ty.
Aspoň si to myslím. Jsi tady?
Ano.
Co jsi pod těmi hvězdami chtěl najít?
Rozhodně ne starého Toma.
Doufal jsem, že najdu své přátele.
Aspoň vidíš, co hvězdy ví, že?
Jsou tady nové.
Jeden rok je tma.
Druhý se podíváš nahoru,
a je tam moře malých oček, co na tebe shlížejí a pozorují tě.
Myslí si, že vědí všechno, ale nováčci
jsou pořád nováčci.
Co jsi zač?
Ještě nevíš, jak se jmenuju? To je jediná odpověď.
Řekni mi, kdo jsi ty,
sám a bezejmenný.
Ale ty jsi mladý a já starý.
Nejstarší, to jsem.
Jak to myslíš, „nejstarší“?
Nejstarší.
Pamatuj si má slova, příteli,
Tom tady byl před řekou a stromy.
Tom si vzpomíná na první dešťovou kapku a první žalud.
Znal temnotu pod hvězdami, když byla beze strachu.
Bývalo to tu plné zeleně. Teď je to samý písek.
Musel jsem se přesvědčit na vlastní oči.
Ani ptačí zpěv není zcela nedotčený.
Dokonce ani tvůj strom tam venku. Dědek Habrák.
Myslel jsem, že...
Že by mi mohl věnovat svou větev.
Měl ses ho zkusit zeptat.
Klid, Iarwaine. Klid.
Já vím.
Tyhle... čáry, naučíš mě je?
Naučit? Co je tu k učení?
Máš moc nad stromy, větrem a ohněm.
Ovládáš ji, jako by ti patřila.
Všechno patří samo sobě.
Stejně jako sobě patříš ty.
Naučíš mě tedy, jak ovládat hůl?
Hůl čaroděje je jako jméno.
Jsi-li jí hoden, už ji ovládat umíš.
Dnes jsi ukázal, že ještě nejsi.
Jestli někdy budeš, brzy zjistíme.
Pod těmito hvězdami jsem neměl nalézt hůl.
Ale tebe. Že?
Co se děje?
Nejsme sami.
Co jsou zač?
Proč mě a mé přátele pronásledují?
Nejsi první Istar, co pojedl medu u mého ohně.
Před lety tu byl další.
Temný čaroděj.
Co se s ním stalo?
Kdysi se snažil ovládnout magii, jako ty.
Teď ovládá velkou část Rhûnu.
Ale i tak chce víc.
Věříš, že se jeho zlo rozšíří?
Ne bez spojence mnohem mocnějšího než on sám.
Saurona.
Pokud se tyto dva plameny spojí v jeden,
oheň nedohoří, dokud celá Středozem nelehne popelem.
Můžeš to zastavit?
Starý Tom je tulák, ne válečník.
Velké činy jsou ponechány rukám, do kterých byly vloženy.
A já natrhám lekníny, dokud jsou v květu.
Myslíš...
Myslíš moje ruce.
Je mým úkolem zastavit ten oheň?
Je mým úkolem postavit se Sauronovi?
Tvým úkolem je... postavit se oběma.
Čekám na tebe.
Co je to za místo?
Tyrn Gorthad.
Jinak známé jako Mohylové vrchy.
V dávných dobách sem lidé ukládali své pány a krále k odpočinku.
Necítím tu žádný klid.
Dokonce i stromy se zdají být neklidné.
Neboj se.
Mrtví nejsou hrozbou.
Jdi dál.
Chladni, ruko, srdce, kosti,
v chladném spánku do věčnosti.
Na chvíli jsem myslel, že slyším...
Slyšíš?
Co jsi slyšel?
Bylo to skoro jako píseň.
Nebo vzpomínka na píseň.
Galadriel.
Jejich brnění je z Lindonu.
Král poslal zprávu, aby Celebrimbora varoval.
Tuhle zprávu?
Musíme odsud pryč.
- Daemore! - Drž se mě.
Nepouštěj se!
Chladni, ruko, srdce, kosti,
v chladném spánku do věčnosti.
Na kamenném chladném loži
dokud slunce nedohoří.
Černý vítr hvězdy svane...
Připravte se.
Co jsou zač?
Mohyloví duchové.
Do útoku!
Zadržte své šípy!
Naše zbraně jsou neúčinné.
Připravte se. Pojďte se mnou.
Kam jdeš?
- Pomoz mi to otevřít. - Cože?
Rychle!
Poručíku!
Vezmi si to.
Jak?
Traduje se,
že jen čepele, s nimiž byli pohřbeni, vrátí tato stvoření k odpočinku.
Ale ti muži zde byli pohřbeni přes tisíc let.
Očividně je něco probudilo.
Ne.
Někdo.
Probouzející se zlo.
Po celé Středozemi.
Theo!
- Theo! - Theo!
Nechali tu všechny zbraně.
Pro divoké lidi má sekera větší cenu než zlato.
Zvláštní, že si je nevzali s sebou.
Pojďte všichni, jdeme dál.
Tudy. Jdeme.
Nemuč se, Númenorejče.
Theo přežil horší věci.
Tohle přečká také.
Theo!
Hej, ty. Tudy.
Navrhuji přepadnout jejich tábory.
Rozpoutali bychom válku.
Válka už je, mořský národe.
Po tom, co jsem viděl, nevěřím, že to udělali smrtelníci.
Nejsou to lidé, jsou to zvířata. Jedli by lidské maso, kdyby museli.
Každá minuta, kterou promarníme, je další, co Theo stráví tam venku.
Musíme hledat dál.
Můžeme prohledat rokli u Východní pláně. Prý tam táboří divocí lidé.
Dobrý nápad.
Měl bys hledat na severu.
Proč na severu?
Strávila jsem týdny hledáním svých milovaných.
Ta část lesa je stará.
Přísahám, že tam jsou divocí lidé a ještě i horší věci.
Asi máš pravdu.
Arondire.
Nepromarněme denní světlo. Přineste vodu a zásoby.
Jdeme.
Prosím.
Kousek jsi vynechal.
Díky.
Předpokládám, že na vašem ostrově není o vodu nouze.
Ne. V Númenoru máme vodu ve většině domů.
To bych ráda viděla.
Vsadím se, že i tvůj snoubenec.
Měli bychom jít dál.
Za chvíli.
Říkáš, že jsi strávila čas mezi divokými lidmi, Estrid.
Jak moc času?
Nebyla jsem zrovna s nimi. Schovávala jsem se.
- Ublížili ti někdy? - Arondire, co to...
Ptám se, protože jsem si všiml tvé rány na krku.
Vypadá čerstvá.
Ne. Za tu si můžu sama. Já... usnula jsem u ohně.
Měla jsem ho uhasit, ale noc byla studená.
Bylo to ode mě hloupé.
Všichni občas děláme pošetilé věci.
Zvlášť ve chvílích beznaděje.
Estrid, co je to?
Sama se spálila.
Divocí lidé to dělají, aby skryli Adarův znak.
Zadrželi bychom ji u brány, kdyby nepřišla s vámi.
Chceš říct, že je z divokých lidí?
Je jedna z nich.
Dovede nás k ostatním.
Co jsi plánovala?
Bodnout mě? Vzít si mého koně?
To bylo ono?
Pak jsi viděla, že jsem Númenórejec a napadlo tě něco lepšího, že?
Celou dobu jsi mě využívala.
Vsadím se, že ani nemáš snoubence.
- Byl bys radši, kdybych v Mordoru umřela? - Nevím.
Nech mě přemýšlet.
Co se děje?
Nehýbejte se.
Pojďte rychle.
Thea neunesli lidé.
Podívejte.
Živený je vzhůru.
Pomoc!
Co je tam venku?
Ještě nevím. Ale ať je to cokoliv, je to velké.
Pozor, kam šlapeš.
Bylo by snazší udržet rovnováhu, kdybych mohla použít ruce.
A snazší utéct.
V tomhle nikdo neuteče.
No tak, odemkni je.
To je v pořádku.
Nehýbej se.
Říkám, že to je v pořádku.
Podej mi ruku.
Pomoc!
Vytáhni mě.
Potápím se.
Co to bylo?
V hlubinách tohoto světa jsou bezejmenné věci.
Téhle...
budeme říkat „večeře“.
Poradila jsem se se staršími z vesnice.
Vyženou vás za úsvitu. Je mi líto, ale Statové jsou na prvním místě.
Pravda je, že kdyby byl na vašem místě...
Sadok by nejspíš udělal to samé.
Sadok?
Náš hledač cest. Jmenoval se Sadok Pelíšek.
Váš vůdce se jmenoval Sadok Pelíšek?
Abychom si rozuměly, nevěřím vám.
Tohle vám ukážu, jen abych si byla jistá.
Jistá čím?
Říká se, že v dávných dobách byl jeden Stat,
který nebyl jako my ostatní.
Jednou v noci se mu prý zdálo o místě s nekonečnými potoky studené vody
a kopci tak měkkými, že by do nich rodina mohla vykopat díru
a do měsíce v ní bydlet.
Říkal mu Sûzat.
Jednoho roku se vydal s karavanou příznivců ho najít.
Slíbil, že až ho najde,
pošle někoho pro nás ostatní.
Ale to bylo naposledy, co jsme o Rorimasu Pelíškovi slyšeli.
Makulčina pochodová.
Chluponozi tu už byli.
Domov vašeho lidu, odkud jste přišly,
vypadá takto?
Vrátily jste se, abyste nás dovedly do Sûzat?
Myslím,
že Rorimas Sûzat nikdy nenašel.
A po čase
jsme prostě už jen pořád putovali.
Nemáme domov.
Byli spatřeni jezdci. Velcí lidé. Jedou naším směrem.
Čemu vděčíme za takovou čest...
Kde jsou ti chluponozi?
Jediní půlčíci, o kterých v poušti víme, jsou Statové.
Víš, proč nosíme tyto masky?
Vzdorujte Temnému čaroději a až se s ním vrátíme,
dozvíte se to sami.
Vím, že věříš, že mě ten Prsten klame.
Ale já věřím, že mě vede,
a že následovat ho může být naše jediná cesta k vítězství.
Copak není bod, kdy se stane cena vítězství příliš vysoká?
K tomuto bodu jsem ještě nedošla.
To tě neděsí?
Protože utrpení světa ovládaného Sauronem
mě děsí víc.
Vždycky jsem to cítila. Ale s tímhle prstenem to vidím.
Všechno, co můžeme ztratit, pokud selžeme v úkolu, který máme před sebou.
Můj otec předvídal, že jednoho dne
bude Celebrimborův život v mých rukou.
Zvolím si cestu, kterou musím, abych měl největší šanci ho ochránit.
Ochránit to nejkřehčí
a nejdražší je úkol svěřený všem elfům.
Úkol, který ještě není dokončen.
A slibuji, že budou ještě bolestnější oběti.
Galadriel?
Slib mi, Elronde,
že boj se Sauronem nadřadíš všemu ostatnímu.
I mému životu.
Neslíbím nic, co ode mě žádáš kvůli tomu prstenu.
Ale přísahám,
že porážka Saurona bude na prvním místě.
I před tebou.
Promiňte, veliteli, slyšeli jsme bubny.
To je klíč k poutům?
Asi chtěl nechat na tobě, jestli ho použiješ nebo ne.
Je mi to líto.
Mně také.
Ne. Isildure, víš...
Lidem jako já se neodpouští.
Dříve nebo později mě vyženou, a ty to víš.
Nedovolím jim to.
Nenechám je, aby tě vyhnali.
Polož ten meč.
Estrid, odhoď ten meč!
Estrid!
Stůj!
Jsem Arondir ze Zeleného hvozdu.
Dotkl ses někdy sekerou lesního života?
Ke své velké bolesti ano, ale...
Poslouchej mě!
Není ke kácení stromů.
A čeho?
Skřetů.
Zpátky.
Byla jich tam...
celá armáda.
Jak pochodovali, mrzačili a vraždili.
Viděli jsme, co udělali.
Proto jsi tady? Proto se tak zlobíš?
Ta prolitá míza a hořící větev na nás z dálky volaly.
Ale... přišli jsme příliš pozdě.
Armáda? Jak je to dlouho?
Zimokvěta mnoho těch stromů vypiplal ze semínek a klíčků.
Nežádej ji, aby o tom mluvila víc.
Neliší se od nich!
Všichni vyvrací kořeny, lámou větve a štípou kmeny!
Měli bychom prosit
o odpuštění
za rány,
které jsme zasadili.
Odpustit trvá věky.
Déšť vymyje dlouhou paměť půdy.
Nová kůra zakryje jizvy.
A slibuji, že po celou tu dobu,
dohlédneme na to, aby stromy tohoto lesa byly ponechány v klidu.
Myslíš, že vědí, co je klid?
Klid je to, co přijde po noční bouři,
kdy je svítání tiché a probouzejí se ptáci.
O tento les jsme se starali
už předtím, než povstaly hory a rozdělily ho.
Kdy jediný zvuk bylo světlo na mechu...
Theo?
A dýchání listů.
Ano, známe klid.
Estrid? To jsem já.
Estrid? Estrid.
Hagene?
- Myslela jsem... - To já taky.
Nemůžu uvěřit, že jsi tady. Ukaž se.
Díky, že jsi pro mě přišel.
Dal jsem slib.
Díky, žes ho splnil.
Teď musím splnit další.
Skřeti jsou v pohybu. Musím sledovat, kam jejich stopa vede.
Možná mám další šanci postavit se Adarovi.
Můžeš jít se mnou, jestli chceš.
Mám vlastní sliby, které musím splnit.
Pak mae glenno. Pane Pelargiru.
JIH
Skřetí zrada.
Ta stezka.
Hádám, že vede do...
Eregionu, můj pane.
Přišli jsme hledat Saurona. A místo toho najdeme Adara?
Mohli by být spojenci?
Nebo spolu válčí.
Legie skřetů pochoduje do elfských zemí.
Všichni jsme ve válce.
Zpráva o tom se musí dostat k Velekráli, než naše vojsko odpluje do Mordoru.
Tamhle!
Stůjte!
Ale utíká nám večeře!
Rychle!
Zpátky do řady!
Kdo to je? Hledejte dál.
Jsou blízko.
Kdo je to? Co to bylo?
Šlo to odtamtud.
Cítím elfa.
Úžasné.
Nenechte kámen na kameni. Jděte!
Jeď do Lindonu. Zdržím je, jak dlouho to půjde.
Hledejte dál.
Vezmi si ho.
Vezmi si ho, Elronde.
Tamhle.
Kde je zbytek?
Jsem sama.
Uřízni jí pravý palec.
Řekni nám, kde jsou ostatní, a nechám ti ten levý.
Obětovala se, aby nás všechny zachránila.
Ne, mýlíš se, Camnire.
Neudělala to, aby zachránila nás.
Cože?
Udělala to, aby zachránila prsten.
Rychle.
Jste na půdě elfů.
Vraťte se do stínu.
Hvězda září v hodinu našeho setkání...
Paní Galadriel.
Dejme se do zpěvu.
Zazpívejme všici.
O slunci, o mlze,
také o měsíci.
O rose na pírkách,
světle na pupencích,
o větru na kopcích,
o vřesových zvoncích.
Štíhlý proutek vrbový,
tichá voda šerá.
Rákos v tůni oživlý,
sličná Říční dcera.
Jarní vzduch a letní čas,
jaro vždycky znova.
Vítr vodopádu,
smích, jenž se v listí schoval.
Náš starý Tom Bombadil
je veselá kopa,
kabátek má šmolkový,
k tomu žlutá bota.
Lekníny v rákosí,
kde je voda šerá,
vítá vás Tom Bombadil
a s ním Říční dcera.
Štíhlý proutek vrbový,
tichá voda šerá,
rákos v tůni oživlý,
sličná Říční dcera.
Jarní vzduch a letní čas,
jaro vždycky znova.
Vítr vodopádu, smích, jenž se v listí schoval.
Překlad titulků: Ludmila Vodičková
Kreativní dohled Kateřina Hámová